BIHANa TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 21. AFD. III. N:0 9. !.'> 



skola vi emellertid fiima, att nästan livar och en i något 

 afseende visar sig afvikandc åtminstone från någon af de 

 angifna slägtkaraktärerna och i många fall från de viktigare, 

 af mig med spärrad stil återgifna eller från de af Saccardo 

 såsom särskildt distinguerande angifna. Sålunda har L. fra- 

 (jilis (Berk.) Sacc. perithecia fragilissimav; L. bertioidcs Sacc. 

 ET Berl. >Perithecia sphtm'oidea, asci paraphysibns longioribns 

 cincti>; L. Thalictri Rostr. )perithecia papilla conoidea prse- 

 dita;> L. Sphagni Cooke :perithecia sparsa; sporidia 1-septata, 

 dein 3-septata?> Af de öfriga finna vi hos L. halophila Bomm. 

 Rouss. Sacc, L. paraguayensis Speg. och L. Jaquinice Br. et 

 Har. en ascnsform angifven, som är allt annat än klubb- 

 formig och i stället närmar sig den hos Mycosphcerella så ofta 

 förekommande; vidare finna vi att L. incequalis Wint. och 

 L. guaranitlca Speg. af respective auctorer endast provisoriskt 

 eller med tvekan föras till Lizonia, och livad L. pHllulaii.^i 

 (Berk.) Sacc. beträifar är beskrifningen så pass torftig, att 

 man ur densamma ej kan bilda sig något bestämdt omdöme. 

 Af de 18 Lizonia-arterna återstå sålunda enligt min mening 

 endast tvenne L. emperigonia (Ausw.) de Not. och L. abscondita 

 JoHANss., h vilka man med säkerhet kan anse böra kvarstå, 

 och hos båda dessa finna vi en viktig karaktär hemtad från 

 myceliet, som af Notaris återgifves: »Pyrenia filis a basi pro- 

 deuntibus fuligineis in folio repentibus afiixa.> Schröter' an- 

 vänder också denna karaktär i sin genusdiagnos : »Frucht- 

 körper frei aufsitzend, am Grunde mit wurzelartigen Fäden 

 eingewachsen. Peridium dtinn lederartig. Schläuche biischlig, 

 8-sporig. Sporen durch eine Querscheidewand 2-zellig; Mem- 

 bran farblos öder hellbräunlich», och jag dristar mig föreslå 

 att denna, med tillägget: .-Paraphyses nicht vorhanden» hädan- 

 efter skulle blifva den bestämmande. Att Lizonia äfven 

 sålunda begränsadt eger sina närmaste slägtingar hos de små, 

 ofta paraphyser saknande SphaTiacece af späd byggnad, hvilka 

 Karsten till större delen för till sin familj Sphcerdlece och 

 Winter till tredje sektionen af sina Sphariacece i inskränkt 

 mening, kan jag ej annat än på det bestämdaste framhålla i 

 motsats mot denne senare auctor - och Jaczewski, •' hvilken i 



' Kryptogaiiientioni vou Schlesien. Pilze II, p. 2db. 

 ~ Anf. arb. p. 331. 



' Essai de rlassitication naturelie dos Pyrénomycetes. (Bull. de la Soc. 

 myool. de France 1894) p. 32. 



