BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. IIANDL. BAND 21. AFD. III. N:0 11. 7 



confraiiosa m. fl. utan äfven exemplar af Lccanora milvina 

 från den finska skärgården. 



Som bekant hänför också Tu. M. Fries i Lichenograpliia 

 seandinavica samtliga dessa arter — dock icke alla deras varie- 

 teter — till två arter: Rinodina exigua (Ach.) Th. Fr. och 

 B. sophodes (Ach.) Th. Fr. Inom hvardera af dem urskiljer 

 han en hufvudsakligen på bark och naken ved och en ute- 

 slutande på sten förekommande varietet. Framställningen 

 blir onekligen på så sätt synnerligen öfverskädlig, och i hvad 

 rör il', sophodes, är denna anordning säkert också naturlig. 

 R. sophodes a genuina Th. Fr. är en väl begränsad, lätt ur- 

 skiljbar systematisk enhet, och detsamma gäller äfvenledes 

 ^ milvina (Wnbg) Th. Fr. Några öfvergångar dem emellan 

 äro mig icke bekanta, och olikheterna äro så stora, att de 

 lätt kunna skiljas som arter. Nära beslägtade äro de dock 

 utan allt tvifvel. Den till « genuina förda formen Lecanoru 

 sophodes ^ Irevigata. Ach. är deremot icke närmare beslägtad 

 med dessa; den företer betydligt större affinitet med Rinodina 

 exigua (Ach.). De till (j milcina hänförda formerna mela- 

 uochlora (Smrft) Th. Fr. och cacuminum Th. Fr. saknas i 

 södra Sverige; den sistnämnda, af hvilken jag undersökt de 

 i Herb. Th. Fries befintliga exemplaren, afviker till sin inre 

 byggnad så väsentligt från R. milvina, att den sannolikt 

 måste betraktas som en särskild art eller kanske som en 

 nordlig varietet af R. demissa (Flörke), R. sophodes y nia- 

 langica (Norm.) Th. Fr. saknas i de mig tillgängliga sam- 

 lingarna; om dess plats och systematiska rang vågar jag 

 derför ej yttra mig. 



Beskrifningarna på Rinodina exigua a pyrina Th. Fr. 

 och (i confragosa (Ach.) Th. Fr. af se likaledes, åtminstone 

 hufvudsakligen, tvenne bestämda systematiska enheter, som 

 stå h varandra så nära, att det är med mycken tvekan, jag i 

 det följande håller dem skilda som arter. De under a an- 

 förda synonymen och ännu mera de i Herb. Th. Fries befint- 

 liga exemplaren visa emellertid, att härunder dölja sig icke 

 mindre än tre specifikt skilda former: R. pyrina (Ach.), R. 

 exigua (Ach.) och på naken ved, på en och på gammal bark 

 växande R. Icevigata (Ach.). Vid den sistnämnda torde af- 

 seende hafva fästats vid angifvandet af sporstorleken, hvars 

 maximigränser äro något för höga för exigua. Af den först- 

 nämnda finnas i professor Fries' samlingar ej så få exemplar, 



