b ftUST. O. a:n malme, rinodina sophodes och rinodina exigua. 



och anteckningar på etiketterna visa, att det icke undgått 

 lians uppmärksamhet, att här föreligger något från hufvud- 

 massan af hans a pyrina afvikande, men på beskrifningen 

 har inblandningen af denna form, som nämndt, ej haft någon 

 inverkan. En naturlig följd deraf, att den verkliga Lichen 

 pyrinus Ach. förts tillsammans med exigmis, är att hit också 

 föres den på sten förekommande närstående Rinodina demissa 

 (Flörke). 



Varieteten (i confragosa (Ach.) Th. Fr. afser enligt be- 

 skrifningen en distinkt form utan någon som helst inblandning 

 af andra. Den anförda lokalen »Bahnsia (Foss: M. Floderus)» 

 hänför sig dock enligt Herb. Th. Fries till en annan art, 

 nemligen R. atrocinerea (Dicks.). ^ Huruvida R. cmsiella 

 (Flörke) Körb. är en skild art, tilltror jag mig icke att sä- 

 kert afgöra; då den ej är funnen i södra Sverige, har saken 

 ej heller någon direkt betydelse för föreliggande undersökning. 



R. exigua ö fafisccns Th. Fr. visar i apotheciets byggnad 

 en så stor öfverensstämmelse med R. atrocinerea, (Dicks.), att 

 den måste betraktas som en varietet af denna. Var. y in- 

 undata, Blomb. torde vara närmast beslägtad med R. arenaria 

 (Hbpp.); men såsom också professor Th. Fries påpekar, är 

 den otvifvelaktigt en af ståndorten betydligt förändrad form. 



Till R. .sophodes-grn])'pen — nemligen till R. Icevigata 

 (Ach.) — hör också en del af de former, som i Lichenogr. 

 scand. hänförts till R. furfaeea (Wnbg) Th. Fr. 



De båda tyska lafflororna: B. Stein, Die Flechten, i 

 Kryptogamenflora von Schlesien von F. Cohn (1879) och P. 

 Sydow, Die Flechten Deutschlands (1887), som ofta rådfrågas 

 af svenska lichenologer, afvika, i hvad rör här behandlade 

 former, ej synnerligen mycket från Th. M. Fries och kunna 

 näppeligen sägas häri förete något framsteg. 



W. A. Leigthon kvarstår ännu 1879 — i The Lichenflora 

 of Great Britain — ungefär på den ståndpunkt, W. Nyländer 

 intog 1860. Under Lecanora sopliodes (Ach.) Nyl. hänför han 

 således en samling af högst olikartade former. Lecanora 

 atrocinerea (Dicks.) hålles som skild art. och beskrifningen 

 samt en del af de citerade exsickaten hänvisa otvetydigt pä 

 den nedan beskrifna formen, som sparsamt anträffats i syd- 



1 Ex. frän Kållandsö i Westergötland (Gr^we) höra också hit. De sakna 

 emellertid den anteckning, som plägar finnas på dem, som förelegat vid ut- 

 arbetningen af Lichenogr. scand. 



