10 GUST. O. a:n xMalme, rinodina sophodes och rinodina exigua. 



eller mindre tiiiint kortikallager, deri man hos de bäst ut- 

 vecklade formerna vid lämplig behandling kan innerst ur- 

 skilja vertikalt förlöpande, kortledade hyfer, men för öfrigt 

 iitgöres det af en amorf massa. Derunder befinner sig medul- 

 larlagret, som tätt sluter sig till det substrat, på hvilket 

 lafven växer. Gonidierna tillhöra den vanliga palmellacé- 

 (Frofococcus-)typen och växla något i storlek hos de skilda 

 arterna, liksom de också variera hos samma art allt efter 

 den hastighet, hvarmed de dela sig, eller tätheten i den hyf- 

 väfnad, hvari de ligga. Störst har jag funnit dem hos R. 

 pijrina (Ach.), der de oftast äro öfver 15 u i diameter eller 

 i längd. Något mindre hälla de sig hos JR. demissa (Flörke) 

 och R. Iceviguta (Ach.), och hos de öfriga arterna na de i re- 

 geln icke en längd af 15 ,</. Liksom fallet är hos Archi- 

 lichenerna i allmänhet, omspinnas gonidierna af hyferna. De 

 delar af dessa, som lägga sig intill gonidierna, äro som van- 

 ligt kortledade och äro dessutom ofta märkbart förtjockade. 

 Deras lumen är ej sällan betydligt vidare än i de mera fritt 

 förlöpande delarne af hyferna. Någon genomgående olikhet 

 i detta afseende mellan de undersökta arterna har jag icke 

 kunnat konstatera. 



Marginaldelen af excipulum är byggd efter varia-typen,^ 

 ej sällan dock i modifikationer, som högst betydligt närma 

 sig anopta-typen. Högst utvecklad, hvad exipuluni beträffar, 

 är Rinodina sojjJwdes (Ach.) (fig. I: o). Kortikallagret är hos 

 denna art nedtill tjockt, afsmalnar upptill och är öfverst på 

 kantens krön knappt märkbart. MeduUarlagret är tätt fyldt 

 af lifligt vegeterande gonidier. Grenom den starka utbild- 

 ningen af kortikallagret på basaldelen är förbindelsen mellan 

 dessa gonidier och bålens gonidiallager hos det fullt utveck- 

 lade apotheciet i regeln afbruten. Margo proprius är svagt 

 utvecklad. 



En i det allra närmaste lika byggnad har den art, som 

 utdelats i Rabenhorsts exs. n:o 889 (fig II: 29). Båda hafva 

 dessutom den karakteren gemensam, att kortikallagret färgas 

 (svagt) blått af jod + jodkalium, något som jag ej iakttagit 

 hos någon annan af de undersökta arterna. 



Hos R. Icevigata (Ach.) (fig. I: 2) förblir kortikallagret 

 ofta temligen tjockt upptill, och i så fall innehåller medullar- 



^ Hedlund. Kritische Bemerkungen, pag. 17. 



