12 ausT. o. a:n malme, rinodina sophodes och rinodina exigua. 



förtjockningen hos densamma vara. Som Wainio — Etude 

 sur les lichens du Brésil I, pag. 127 — påpekar, är det ett 

 nästan genomgående drag för Buelliéerna i allmänhet, att 

 episporiet är förtjockadt på insidan. Och denna förtjockning. 

 som till graden kan vara ganska olika, träffar än sporväggen 

 likformigt, än hufvudsakligen vissa delar af densamma och af 

 septum. Hvad de här undersökta arterna beträffar, har Bi- 

 nodina pi/rina (Ach.) i detta afseendet stannat j^å den lägsta 

 utvecklingsgraden, i det att sporväggen förblir relativt tem- 

 ligen tunn. Nära till denna art ansluter sig B. sophodes 

 (Ach.). Redan hos mycket unga sporer har ytterväggen nått 

 sin definitiva tjocklek, under det att septum ännu är tunnt. 

 Så småningom förtjockas detta senare, och det sker i regeln 

 likformigt, så att ingen porkanal kommer till utveckling. 

 Sker detta någon gång, försvinner den dock, för så vidt jag 

 kunnat finna, alltid hos den mognade sporen. Ungefär på 

 samma sätt förhåller sig B. milvina (Wnbg). Väggen och 

 septum äro dock betydligt tjockare, och man finner oftare en 

 j)orkanal. som till och med någon gång synes kvarstå hos 

 den mogna sporen. Då septum är tjockt och porkanal saknas 

 — såsom hos B. sophodes (Ach.) och B. milvina (Wnbg) — 

 är sporen i regeln märkbart insnörd på midten. 



Hos Binodina exigua (Ach.), B. Icevigafa (Ach.), B. fur- 

 facea (Wnbg) m. fl. är väggen hos unga sporer rätt tunn. 

 Förtjockningen sker olikformigt; i h vardera ändan af sporen 

 är den linsformig, och i septum qvarstår en ofta vid porkanal 

 (se fig. I: 14, 20, 21 m. fl.). Hos mogna porer äro de apikala 

 förtjockningarna ofta mer eller mindre försvunna. Sporen 

 erhåller således hos dessa arter ett utseende, som i viss mån 

 erinrar om det, som finns hos Thelosehistere {Theloschistes 

 (Norm.), Caloplaea Th. Fr. m. fl.), och efter Wainios föredöme 

 har jag i beskrifningarna kallat sådana sporer placodiomorfa. 

 Benämningen är visserligen icke rätt god, ty dels syns det 

 mig icke vara fullt berättigadt att fästa namnet Placodinm 

 vid Theloschistefc ihallo crnsinceo, och dels är dock episporiets 

 förtjockning hos 7f/wo(in?a-arterna af en något annan art än 

 i de polärt tvårummiga sporerna. Men jag har af flera skäl 

 icke velat införa en ny benämning. En obetydlig variant af 

 nu nämnda typ representerar 7?. demissa (Flörke), i det att 

 hos den den linsformiga förtjockningen i sporernas ändar ofta 

 uteblir. 



