14 GUST. O. a:n malme, rinodina sophodes och rinodina exigua. 



€mot ytterväggen är starkt förtjockad och mörkt färgad. 

 B. colohina (Ach.) Th. Fr. ' har upptill blåaktiga parafyser 

 och är för öfrigt skarpt skild från öfriga svenska arter genom 

 epitheciets kalireaktion. Rinodina polt/spora Th. Fr. har, 

 som namnet antyder, mer än åtta sporer; föröfrigt torde den 

 komma B. pyrina (Ach.) och B. exigua (Ach.) skäligen nära. 



Långt svårare är att uppdraga gränsen mot de stor- 

 sporiga arterna, enkannerligen B. turfacea (Wnbg) Th. Fr. 

 Alla exemplar från södra Sverige, som bestämts till B. tur- 

 facea f. arckcca, som jag haft tillfälle att undersöka, tillhöra 

 B. l(Evigata (Ach.) och stå närmast f. maculiformis (Hepp). 

 Enligt hvad docenten T. Hedlund haft godheten meddela mig, 

 samt enligt hans anteckningar vid exemplaren i Herb. Th. 

 Fries, är också hufvudmassan af B. turfacea, f. orhata (Ach.) 

 Th. Fr. att hänföra till denna art. Min undersökning af 

 några bland dessa har endast kunnat konstatera detta för- 

 hållande. Wainios uppgift (i Adjum. ad Lich. Lapp. fenn.) 

 om sporstorleken hos de i Acharii herbarium förvarade exem- 

 plaren af dessa båda former — Lccanora sopliodes e archcea 

 och g orhata Ach. — ger dock vid handen, att de ursprung- 

 ligen tillhöra B. tnrfacece formkrets. Onekligen äro B. Icevi- 

 gata (Ach.) och B. turfacea (Wnbg) rätt nära beslägtade med 

 hvarandra, men en tydlig gräns mellan dem synes dock före- 

 komma. Redan i det yttre är den senare igenkänd på sin 

 gröfre, ljusare krusta och sina större apothecier. Och klyftan, 

 hvad sporstorleken beträffar, fylles, för så vidt kändt är, icke 

 genom några mellanformer. 



Som ofvan nämndes, synes B. exigua y inundata Blomb. 

 stå i närheten af, om icke rent af vara en ståndortsmodifika- 

 tion af B. arenaria (Hepp). Tillsammans med B. hiatorina 

 KöRB.^ B. squamidosa Bagl. och några andra bilda de en liten 

 grupp, som närmast ansluter sig till B. Icevigata (Ach.). 



' Denna art, som förut ej är uppgifven för Sverige, anträifades som- 

 maren 1890 sparsamt på en gammal pil vid landsvägen mellan St. Aby och 

 Ödeshög i Östergötland, der den växte tillsammans med Physcia obscnra 

 (Ehrh.) och Lecanora Hayeni (Ach.). 



^ Om verkligen Körbers R. hiatorina och den under detta namn af 

 Th. M. Fries beskrifua äro identiska. Körbers beskrifning — »spor se par- 

 vulse, obtuse biscoctseformes» etc. — passar icke väl in på den svenska formen. 



Den af A. Berg i Botaniska Notiser 1890, pag. 164 beskrifna R. hiato- 

 rina /!? huellioidcH hör alls icke hit; redan sporernas form och storlek anvisa 

 den en helt annan plats. Den är ingenting annat än en form af Buellia 

 myriocaiya (D. C). (Se Botaniska Notiser 1895, pag. 212.) 



Den i Lichenogr. scand. beskrifna arten är af docenten T. Hedlund 

 funnen i Upland (Norrtelje och Knifsta) och Helsingland (Jerfsö). 



