BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 21. AFD. III. N:0 11. 15 



Utbredning 



(på den skaudinaviska halfön). 



Såsom framgår redan af den ofvan gifna historiken, har 

 arternas begränsning varit i hög grad vacklande och växlande, 

 och flera hafva hos oss sammanförts till kollektiva form- 

 komplexer. På grund deraf måste uppgifterna i literaturen 

 om deras utbredning mottagas med stor försigtighet, och jag 

 har sett mig nödsakad att helt och hållet lemna åsido dem, 

 som jag ej kunnat kontrollera genom undersökning af hem- 

 förda herbarieexemplar. Och sådana hafva rätt ofta icke 

 förelegat. De på bark och naken ved förekommande Rino- 

 (lina soplwdes a genuina Th. Fr. och JR. exigna a pyrina Th. 

 Fr. hafva betraktats som allmänna, och resande lichenologer 

 hafva d erfor icke ansett det vara mödan värdt att insamla 

 af dem, åtminstone icke i någon större mängd. Stora delar 

 af den skandinaviska halfön äro dessutom lichenoloffiskt föga 

 kända; särskildt sydvestra Norge är i det afseendet så godt 

 som en terra incognita. Till följd af dessa förhållanden är 

 vår kännedom om hithörande formers utbredning och freqvens 

 högst ofullständig. De uppgifter, jag i det följande lemnar, 

 stödja sig hufvudsakligen på exemplar i de rikhaltiga laf- 

 samlingarna i Upsala botaniska museum och i Riksmusei 

 botaniska afdelning. 



BinofNna ijyrina (Ach.) synes i Sverige förekomma mången- 

 städes eller temligen allmänt upp till Mälareprovinserna. 

 Norr derom är den mig bekant endast från Jerfsö i Helsing- 

 land. Norska exemplar har jag sett från Kristiania och 

 Trondhjem. 



Ungefär samma utbredning hafva B. soplwdes (x4_ch.) och 

 B. exigua (AcH.). Den förra är dock utan tvifvel sällsynt i 

 de sydligaste provinserna. I Flora scanica (pag. 'i^oi^) upp- 

 gifves den förekomma ad ramos Betulee, Aini, Tiliffi etc», 

 men några skånska exemplar föreligga icke i Upsala botaniska 

 musei herbarier. Icke heller anträffade jag den under mina 

 exkursioner i Skåne. Den senare uppträder allmänt i hela 

 södra Sverige och är åtminstone i vissa trakter en af karak- 

 tersväxterna för mer eller mindre fritt stående gamla klib- 

 balar och ekar. 



