10 WITTROCK. OM GOTLANDS OCH ÖLANDS SÖTVATTENSALGER. 



mindre uppnitärksamhet under resan egnades åt dessa alger än 

 åt de öfriga, men hnfvudorsaken ligger dock deruti, att deras 

 förekomst i sjelfva verket cär mycket sparsam. Synnerlig fattig- 

 dom på Pliycochromophycece kan derföre anses som karakteri- 

 stisk för öfloran. 



Följande algformer äro hittills funna blott på dessa öar: 

 &i'' Oo^oosporacece Bulbochgete valida nob., B. sessilis nob. och 

 B. quadrata nob., Oedogonium nodulosum nob., Oe. calcareum 

 Cleve och Oe. Hystrix Wittr. {-i subglobosnm nob. ; af 6'Ä/oro- 

 zoosporacece Chgetophora pachyderma nob. och Polyedriiim 

 Gigas nob.; af ConjugaUe i främsta rummet öarnes mest in- 

 tressanta alg, den för sin stora variationsförmåga så utmärkta 

 ^lougeotia calcarea (Cleve) nob.; vidare M. gotlandica (Cleve) 

 nob., M. mcgaspora nob., M. elegantula nob. och Zygnema 

 cyanosporum Cleve samt slutligen följande Desmidiéer: Eua- 

 strum binale (Turp.) Ealfs [i insulare nob. och / coarctatum 

 nob., Staurastrum hexacerum (Ehr.) nob. (j semilunare nob., 

 Arthrodesmus glaucescens nob., Cosmarium Botrytis (Bor.) 

 Men. Ii subtumida nob., C. calcareum nob., C. gotlandicum 

 nob., C. Trabecula (Ehr.) Xäg. ,^ gotlandicum nob. och Clo- 

 sterium incurvum Bréb. ii majus nob.; af PhycochromophycecB 

 Xostoc margaritaceum (Kutz.) Rab. ii submoniliforme nob. och 

 Hypheotrix vulpina Kutz. ;i tumida nob. Bulboch^te polvandra 

 (.'leve, Oedogonium Cleveanum Wittr. och Strogonium puncta- 

 tum (Cleve) nob., hvilka äro beskrifna nya från Gotland, hafva 

 sedermera blifvit funna den första flerstädes i Sverige, den 

 andra i Frankrike och den tredje i närheten af Upsala. 



I afseende på systematiken i den efterföljande förteck- 

 ningen öfver Gotlands och Olands sötvattensalger har jag, 

 hvad hufvudgruppernas anordning och begränsning beträffar, 

 hufvudsakligen följt det system, som Professor J. E. Are- 

 wcHOUG meddelat på akademiska iorcläsningar vårterminen 1865. 

 Hvad åter familjerna beträffar har jag följt flere olika förfat- 

 tare, hufvudsakligen Xägeli, De Bary och Pringsheim. Vid 

 C/«/o/"0£:oos/?orac'Éi'-familjeruas begränsning har jag vågat att göra 

 flere afvikelser från föregående författare, i afsigt att få denna 

 att i någon mån mera öfverensstämma med den nyare morpho- 

 logiska och fysiologiska forskningens resultater. 



Då benämningarne pa arter och grupper i den följande 

 förteckningen i åtskilliga fall afvika från de hittills allmännast 

 begagnade, så anser jag mig böra med några ord angifva an- 



