BIHANG TILL K. SV. VET. AKAD. HANDL. HANH 1. N:0 1. 45 



lon Of a ta Auct. än är, så har lion dock aldri'»; blifvit obser- 

 verad ined de sporförande cellulcrna så alldeles utan uppsvall- 

 ning och je]nf()rda med sporerna så långa som Yaucher på 

 ofvan citerade ställe beskrifver och afbildar dem. 



7. S. parva (Hass. 1842) KtJTZ. 1848 



Spec. Alg. p. 438; char. emend. Zygnema parvum 

 Obs. on Zygn. p. 41; Brit. Freshw. Alg. pVl49, t. 30, f. 7, 8. 

 Zygn. flavescens Hass. 1845 Brit. Freshw. Alg. p. 149, t. 

 30, f. 9, 10. Spirogyra flavescens Clev. 1868 Monog. öf. 

 Zygn. p. 19, t. 3, f. 6, 7. 



Gotl. »I en å nära Kappelshamn» (Cleve). 



8. 5. lonyata (Vauch. 1803) no b. 



Conjugata longata Vauch. Hist. d. Conf. p. 71, t. (>, 

 f. 1. Zygnema gequale Hass. 1842 Obs. on Zygn. p. 39. 

 Zygn. longatum Hass. 1845 Brit. Freshw. Alg. p. 151, t. 31, 

 f. 3, 4. — ? Spirogyra Weberi KtJTZ. 1843 Phyc. gener, 

 p. 279, t. 14, f. 3; Spec. Alg. p. 437. — Spirogyra calo- 

 spora Clev. h gracilior Clev. 1868 1. c. p. 26, t. 8, f. 2, 3. 

 — Non S. longata KtJTZ., nec Clev. 



Gotl. »I en å vid Slite» (Cleve). 



Skall namnet Conjugata longata Vauch. användas på 

 någon art, så bör det tvifvelsutan vara på denna. Hos henne 

 förekomma nemligen de för Conj. longata Vauch. så ut- 

 märkande långa ej svällda sporförande cellixlerna. Ofverens- 

 stämmelse i afseende på andra väsentliga karakterer t. ex. 

 storlek och sporernas form förefinnes äfven. 



9. S. subventricosa (Hass. 1842) no b. 



Zygnema sub ventricosum Hass. Obs. on Zygn. p. 3«: 

 Brit. Freshw. Alg. p. 150, t. 32, f. 3 — 5. char. emend. — 

 Spirogyra Weberi forma b Clev. 1. c. p. 25, t. 7, f. 1 — ^5. 



Gotl. Visby sn, Katrinelund; Slite (Cleve); Burs sn, 

 Vesterlans; Lifvede sn, Burge. 



/J incequaUs (Hass. 1845) no b. 



Zygnema ina^quale Hass. Brit. Freshw. Conf. p. 150, 

 t. 32, f. 1, 2. Spirogyra Weberi forma a Clev. 1. c. f. 

 6—10. 



Gotl. Burs sn, Vesterlans. 



Tydliga mellanformer mellan u och ;>, hvilka båda jag 

 tillförne betraktat som egna arter, observerades vid Burge i 



