50 WITTUOCK, OM GOTLANDS OCH ÖLANDS SÖTVATTENSALGEH. 



Af Eu as t rum-formerna är denna den enda inom om- 

 rådet allmänna. Från E. lobulatnm BuÉB., hvilken jag be- 

 traktar som en varietet af E. binale Ralfs och hvilken den 

 står närmast, skiljes den bland annat derpå, att ändfliken här 

 är betydligt bredare samt ej inskuren utan blott svagt urringad. 



;' angustahuii no v. var. Tab. 4, hg. 8. 



Var. tertia circa parte longior qiiam latior; semi- 

 cellulis a fronte visis hexagonis apicem versus angu- 

 statis, lateribus re tu si s, a latere visis ovatis basi sub- 

 tumidis, a vertice visis ovalibiis iii medio tnmidis. 

 Long. cell. 25 — 2"^ ja, kt. 17 — 19 jn, crass. 12 lu; 

 lat. isthm. 8 — 9 ju. 



Gotl. Tingstäde sn, Nystuga. 



Denna form är så utmärkt, att jag länge tvekat, om ej 

 rättast vore att xipptaga den som egen art. Orsaken, hvarföre 

 jag ej gjort detta, är, att jag sett den endast i några få 

 exemplar och blott frän en enda lokal. 



Gen. VI. Staurastrum (Meyen 1829) Ealfs 1845 



On Br. Desm. vol. 15. p. 149. Meyen Beob. ilb. Algenf. p. 



777, char. emend. 



1. aS. furcigerum Bréb. 1840 



in Menegh. Syn. Desm. p. 22(i. Didymocladon furci- 

 gerus Ralfs Brit. Desm. p. 144, t. 83, f. 12. 



Gotl. Tingstäde sn, Träskvälders vät; Hälla sn, Tule. — 

 01. Norra Möckleby sn, Perna bro. 



2. 6'. pseiidofiircigertini Reinsch 1867 



D i d v m i d i u m ( S t a u r a s t r u m ) p s e u d o l\i r c i g e r u m 

 Reinsch Alg. Frank. p. 1()9, t. 9, i'. 2. Staur. pseudofurci- 

 gerum Lund. De Desm. p. 71. 



Ol. Xorra ^Möckleby sn, Bettorp. 



8. S. .wnarium (Ehrenb. 1843) Ralfs 1848 



Brit. Desm. p. 216; Lund. De Desm. p. OtQ. Desmidium 

 senarium Eiirenb. Verbr. d. mikr. Leb. p. 412, t. 4, f. 22. 



Gotl. Boge sn, A^esters (Cleye); Hälla sn, Tule. 



Enligt meddelande af Dr P. T. Cleve hör den algform, 

 som i denne författares »Bidr. till känned. om Desm.» sid. 

 490 upptages under namn af S. furcatum Ehrenb., till denna 



