BIHANG TILL K. SV. V£T. AKAD. HANDL. BAND 1. i\:0 2. 5 



seende skulle hatVa gifvit upphof till en och annan oriktig 

 artbestämning. Äfvenså liar stundom alltför stor vigt blifvit 

 tillmätt åt skulpturen på vissa kroppsdelar, livarest erfaren- 

 heten gifvit vid handen att densamma plägar vara underkastad 

 åtskilliga förändringar. Detsamma kan man säga äfven be- 

 träffande några kännemärken, som blifvit hämtade utaf vingarnas 

 äderförgrening. livad sålunda först färgen vidkommer, så har 

 Prof. FÖRSTER till skilda afdelningar hänfört sådana arter, 

 hvilka hafva bleka och mörka vingfjäll, utan att draga i be- 

 tänkande att det förra kännetecknet egentligen tillkommer 

 hanarne, det sednarc honorna; ty att ettdera af dessa känne- 

 tecken hos många arter kan vara gemensamt för båda könen, 

 utesluter icke möjligheten för denna iakttagelses riktighet rö- 

 rande andra. Ett exempel härpå är C. ancejjs, hvars båda kön 

 Prof. FÖRSTER beskrlfvit såsom skilda arter på grund af färw- 

 och skulpturolikheter. Hvad nu dessa senare angår, så kan 

 skulpturen hos det ena könet vara gröfre, än hos det andra, 

 så att t. ex. mellanbröstsidorna, vid hvilka Prof. Förster i 

 detta hänseende fäster så stor betydelse, derigenom hos ho- 

 norna stundom blifva matta, då de hos hanarne däremot få en 

 tydligt framträdande glans. Och hvad slutligen vingarnas åder- 

 förgrening vidkommer, så kan det 2:dra kubitalfältet eller 

 areolan i frainvingarua vara långt skaftad hos honan, då den 

 deremot är kortskaftad eller till och med sessil hos hanen 

 och tvärtom. 



Jag liar i föreliggande arbete fäst stor vigt vid dessa 

 förhållanden och, såsom jag tror, äfven lyckats sammanföra de 

 olika könen af vissa arter, hvilka af Prof. Förster, på grund 

 af ofvannämnda olikheter i färgteckning och skulptur, blifvit 

 åtskilda i tvänne. Men i nåffra tvistio-a fall har \as dock tills 

 vidare varit nödsakad att vidblifva den af honom gjorda för- 

 delningen, som blott tillgången på ett rikare material är i 

 stånd att upphäfva eller bekräfta. 



Att tillförene en så stor konfusion egt rum vid utred- 

 ningen af arterna till detta slägte, beror i främsta rummet 

 derpå, att många af dessa arter äro hvarandra högst lika i af- 

 seende på färgteckningen och att man hufvudsakligen lagt 

 denna till grund vid deras särskiljande, utan att fästa tillbörlisf 

 vigt vid skulpturen och kroppsbyggnaden i allmänhet. Det 

 är Prof. Förster, som kan tillräkna sig förtjensten af att hafva 

 riktat uppmärksamheten härpå och att hafva funnit en stor 



