BtHANG TILL, K. SV. VET. .\K.\D. IIANDL. BANU 



1. N:0 2. 28 



från ilen sedn.are. Enda skilnaden bostår nämligen dcruti, att pannan hos 

 mfcstux bar nedom ocellerna en liten köl, då deremot hos cantator der- 

 städes befinner sig en liten ränna, hvilken sednare utgör en fortsättning af 

 den starkt markerade ränna, som hos båda formerna bildas emellan de nära 

 hvarandra stående inkanterna af antengroparna. Hvad nu ififestun särskildt 

 vidkommer, så kan jag omöjligt finna annat, än att pannans ränna upptill 

 med sina kanter lupit så tillsammans, att hon derigenom kommit att antaga 

 fomien af en oregelbunden köl. Ett sådant kännetecken kan man väl knap- 

 past anse såsom en fullt tillräcklig artkarakter. 



Denna art tyckes vara temligen sällsynt hos oss. 1 Skåne 

 har han blifVit anträiFad af mig och Thomson, i Halland af 

 Johanson, i Småland af Bohemam och vid Stockholm af The- 

 DENius. — (Förekommer äfven i Danmark, hvarifrån två exemplar 

 blifvit tillsända Riks-Museum af Drewsen. De af Föbster be- 

 skrifna äro från Aachen). — Triiflfas mest i löfskogar och busk- 

 marker. 



I afseendc på storlek och tlirgteckning mycket lik C. falcator 

 och C. obliteratiis, från hvilka han dock är ganska lätt att skilja 

 genom följande kännetecken: 1) att antengroparna stå så tätt 

 tillsammans, att de genom sina kanter bilda en ränna, som an- 

 tingen oafbrutet fortlöper upp emot ocellerna eller med sina 

 kanter sammanflyter och bildar en midtelköl på pannans öfre 

 del; 2) att 3:dje bakkroppssegmentet är kantadt i sidobräddens 

 bas och i denna kant tecknadt med en svartaktig linie; 3) att 

 frantvångarnas areola är stjelkad; 4) att de bakre skenbenen i 

 sjelfva basen och i spetsen äro svaftbruna. Genom dessa känne- 

 tecken bör arten dessutom icke heller kunna förvexlas med någon 

 annan af våra. 



Hufvudet är, sedt ofvanifrån, bakom de temligen djupt ur- 

 ringade ögonen mera afsmalnande än hos C, falcator. Anten- 

 nerna långa och emot spetsen starkt afsmalnande. Mellanbröst- 

 sidorna finskrynkliga och tätt, men föga djupt, punkterade samt 

 framtill kantade; spegelfläcken dunkel. MetathoraX längs midten 

 temligen djupt intryckt; arese supero-externaj inåt begränsade al" 

 en iippliLyd list; ar. dentiparas äfven nästan tullständigt begrän- 

 sade. Första bakkroppssegmentet glänsande, postpetiolus nära 

 dubbelt så lång som bred, petiolus ofta med en grop vid spetsen; 

 det 2:dra något kortare än det andra buksegmentet; det 8:djes 

 sidobrädd vid basen kantad, spiraklerna ungefår lika långt ställda 

 från sidokanten som från basen. Terebran räcker något litet 

 utöfver sista ryggsegmentets spets. Framvingarnas areola stjelkad. 

 Bakvingarnas nervus transv. analis nedom midten bruten, med 



