BIHANG TILL K. SV. VET. AKAD. HANUL. BAND 1. N:0 2. 25 



« 



Anm. Camjjopl. jjcrditor FÖRST. (Monogr. der Clutt. Cauipopl. 71H>. 



16. y) tyckes vara en mycket närstående art, som knappast är skild från 



C. curinifronx genom något annat, än att ar. dentipara; på metathorax inåt 



ej äro begränsade och att bakhöftcrna liafva gröfre skulptur. 



Denna stora och utmärkta art tyckes vara ganska silllsynt 

 lios oss, och hanen är, savidt jag- vet, ännu icke känd. För- 

 fattaren har lunnit den viil Stock hohu och i Ostergöthland och 

 på förra stället har han hhfvit anträffad äfven af Prof. Boheman 

 på det senare äfven af Dokt. Haglund. I Skåne har han blifvit 

 tillvaratagen af Adj. Thomson. — (Förster har erhållit honom 

 vid Aachen, men blott i ett exemplar). — Uppehåller sig på 

 huskar, företrädesvis i trädgårdar. 



Både i afseende på storlek och färgteckning nära öfverens- 

 stäminande med C. falcator och C. obliteratus, från hvilka han 

 dock är lätt att skilja dels på pannans starka midtelköl, dels på 

 det vid basen kantade 3:dje bakkroppssegmentet och dels på de 

 framtill okantade mellanbröstsidorna. Genom detta sistnämnda 

 kännetecken afviker han äfven från C. cantato7\ som han för 

 öfrigt är temligen lik. Dessutom kännes han väl igen på de 

 mellan punkterna glatta och temligen glänsande mellanbröst- 

 sidorna. 



Hufvudet är, bakom de temligen djupt urringade ögonen, 

 ofanska starkt afsmalnandc. Pannan nästan ienin med en från 

 biögonen nedlöpande midtelköl, som är högre än hos någon annan 

 till vår fauna htJrande art. Ansigtet hårigt. Antennerna långa 

 och emot spetsen starkt afsmalnande. Thorax ofvan nästan glans- 

 lös, utom skuteilen, som mellan punkterna är, liksom mellanbröst- 

 sidorna. temlio-en glatt och glänsande. Dessa sednare sakna fram- 

 till den upphöjda kantlist, som eljest, t. ex. hos C. falcator, plägar 

 vara så tydligt markerad, men hafva, deremot i längdintryckningen 

 ofvanför spiraklerna åtskilliga tvärgående längdstrimmor, af hvilka 

 de öfre äro vida gröfre än de nedre. Metathorax är längs midten 

 temligen djupt urgröpt och tvärstrimmig; ar. supero-externai och 

 dentiparai blott inåt begränsade af en upphöjd list; ar. spiraculi- 

 feraj emot spetsen starkt tvårvalkiga och skrynkliga. Bakkroppens 

 l:sta segment temligen glatt och glänsande, dess postpetiolus 

 något litet hopsnörd vid spetsen; det 2:dra något längre än det 

 3:dje, som har sidobrädden kantad vid basen och spiraklerna 

 unoefär lika nära den förra som den sednare. Terebran räckei- 

 något utöfver spetsen af det sista ryggsegmentet. Framvingarnas 

 areola nästan sessil eller mvckct kort skaftad. Bakvingarnas 



