40 HOLMGREN, SKAND. ART. AF OPIIIONIDSLÄGTET CA.MPOPLEX. 



hos C. trlsculpti/s blott en svagt antydd linie utlöper frän bi- 

 ögonen, och dessutom säges areolan i framvingarna vara sessil, 

 då hon hos vår art är skaftad. Några andra olikheter finnas 

 äfven, som föranleda mig att uppställa C. tiisculptus såsom en 

 sjelfständig art, ehuru framtida rön torde komma att gifva vid 

 handen, att en förening- med någon af de Försterska arterna 

 bör ega rum, måhända med den sistnämnda. 



Hufvudet bakom de nrringade ögonen afsmalnande. Pan- 

 nan, på båda sidor något inplattad, är försedd med en mycket 

 fin och svag, upphöjd midtellinie. Antennerna emot spetsen 

 afsmalnande. Mellankropj)en föga glänsande; frambröstsidorna 

 i hela nedre fliken nästan glatta, men i midten och något 

 deröfver tätt och fint tvärstrimmiga; mellanbröstsidorna med 

 något framträdande glans å punkternas mellanrum, hvilka dock 

 äro tydligt finskrynkliga, längdintryckningen ofvanför spirak- 

 lerna mycket fint tN'ärstrimmig, spegelfläcken stor, glatt och 

 glänsande. Skuteilen såsom hos C. pugillator. Metathorax 

 längs hela midten djupt urgröpt med något framträdande 

 bottenfåra, urgröpningen nedtill tvärskrynklig, lapptill mera 

 fiuskulpterad; ar. supero-externaä och dentiparte inåt ofull- 

 ständigt och af en delvis utplånad upphöjd linie begränsade; 

 ar. pleurales finpunkterade samt nedtill och i midten icke 

 obetydligt glänsande. Bakkroppens l:sta segment temligen 

 glatt och glänsande, med en längsgående grop på hvardera 

 sidan något bakom spiraklerna och 3 större eller mindre för- 

 djupningar på ryggsidan vid bakkanten af postpetiolus, af 

 hvilka en i midten är större och långsträckt. Stimdom äro 

 dock dessa fåror helt grunda, men vanligen alltid märkbara. 

 Postpetiolus har något afrundade eller konvergerande sidor 

 samt är ofvan konvex och något mattare än petiolus; det 

 2:dra segmentet är föga längre än det 3:dje, som på sidorna 

 är kantadt från basen till något öfver midten samt har spirak- 

 lerna nästan på lika afstånd från sidobrädden som från basen; 

 de följande äro ofta starkt glänsande. Terebran sträcker sig 

 något vitöfver det sista ryggsegmentets spets. Framvingarnas 

 areola skaftad, ehuru skaftnerven stundom är ganska kort. 

 Bakvingarnas nervus transv. analis bruten så långt under midten, 

 att det nedre stycket knapt utgör V3 af det öfre. 



Hanen och honan äro i afseende på färgteckningen så lika 

 de båda könen af C. stragifex, att förf. utan vidare kan hän- 

 visa till deras beskrifning. Det 4:de bakkroppsegmentet är 



