BIHAXfi TILL K. SV. VET. AKAD. HANDL. BAND 1, N:0 2. 47 



lår svarta ined sjelfva spetsen och dennas framsida brunröda; 

 deras skenben brunröda; deras tarser bruna. Bakbenen svarta 

 med i midten bredt brunröda skenben och rödaktiga sporrar. 



Honan är i afseende på färgteckningen lik hanen, men 

 frambenens höfter, höftleder och lår äro mera svarta. Bakbenen 

 ofta helt s\'arta. Terebran svart med gulröd spets. 



aa. j\Iargo posticus foveolarum atitennarum modice dila- 

 tatus. Pedes ma.rima ex iiarte Jiavo-testacei. 



17. Campoplex similatorius HoLMGlJ. 



Subnitidus, niger; abdominis medio pedibusque maxima ex 

 parte flavo-testaceis ; alis infumatis, stigmate sordide rufo, squa- 

 mula fusca vel pallida. — 9 (Long. 18 — 21 millim.). 



Anm. Mau skulle måhända kunna anmärka, att denna i flera hänse- 

 enden ganska egendomliga art icke blifvit ställd på sin rätta plats, då anten- 

 groparnas öfi"e kant icke har någon synnerligen stark utvidgning; men vid 

 ett närmare betraktande skall man dock finna, att både pannans och anten- 

 groparnas bildning i det hela taget är fullkomligt densamma som hos de två 

 föregående arterna. Här inträder just ett förhållande, som gifver ett ytter- 

 ligare stöd åt den af mig redan förut uttalade förmodan, att man, fästande 

 sig alltför mycket vid pannans skulptur, kan komma att förbise anten- 

 groparnas egendomliga utveckling, som dermed står i ett intimt samband. 

 Att detta nämligen varit händelsen när Prof. FÖESXEE beskref C. .sf//ffi)i,s. 

 är mer än troligt, och hvad C. similatorius beträffar, vore ett sådant förbi- 

 seende ännu mera förlåtligt, då antengroparnas kanter, såsom nämndt är, 

 hos denna art hafva en föga stark utvidgning uppåt pannan. Om man således 

 jemför dessa 3 arter, nämligen ancej)s, jntieticola och similatorius, med hvar- 

 andra, så skall man, med hänsyn till ifrågavarande kroppsdelars bildning, 

 finna, att ett gradvis tillbakagående till den normala formen här eger rum, 

 utan att dock de karakteristiska dragen någonsin blifvit utplånade. På 

 samma gång skall man äfven häraf lära huru vigtigt det är, att icke grunda 

 sin artbestämning på en enda kroppsdels större eller mindre utveckling, utan 

 att först göra sig reda för om den verkligen är konstant eller om den ut- 

 öfvar något slags inflytande på de omkringliggande delarna. Genom en rätt 

 uppfattning häraf blifver totalintrycket alltid det bestämmande och äfven 

 den säkraste ledtråden för ett riktigt fastställande af artkar akt er en. Åtmin- 

 stone vid Ichneumonidernas utredning och beskrifning bygger man alltid på 

 en vansklig grund, om man underlåter att fästa tillbörligt afseende härvid, 

 och med stöd af hvad som nu blifvit yttradt, anser jag, att C. similatorius 

 här bör hafva sin rätta plats. 



Denna art har blifvit upptäckt vid Båstad i Skåne och mig 

 benäget tillsänd af Adj. Thomson. Sedermera har han blifvit 

 fimnen äfven vid Norrköping af Dokt. Haglund. 



I afseende på storlek och färgteckning har denna art vid 

 första påseendet mycken likhet med C. ohllteratus och de med 



