48 HOLMGREN, SKAND. ART. AF OPHIONIDSLÄGTET CAMPOPLEX. 



denna närbeslägtade arterna, nämligen C. falcator, C. cantator, 

 C. oxyacanthcp. och C. carinifrons; men frän alla är han dock 

 väl skild. Hans mest framstående kännetecken kunna samman- 

 fattas i följande: 1) att pannan, som nedtill har en tydlig midtel- 

 köl, är på sidorna temligen starkt intryckt, framtill något glän- 

 sande och försedd med korta, frän antenrotcn liksom utstrålande 

 längd valkar; 2) att antengroparnas bakkanter äro upphöjda och 

 något utvidgade samt synas dubbla; o) att mellanbröstsidorna 

 äro emellan punkterna temligen starkt glänsande, framtill kantade 

 och för öfrigt försedda med en stor, glatt spegelfläck; 4) att 

 3:dje bakkroppssegmentets sidobrädd är okantad; 5) att samma 

 segment har ett svart sidostreck; (i) att vingarnas areola är skaftad; 

 7) att klorna nästan sakna kamtänder. 



Hufvudet, bakom de temligen djupt urringade ögonen, af- 

 smalnande. Antennerna ganska långa och emot spetsen starkt 

 afsmalnande. Frambröstsidorna nedtill glänsande med glesa, snedt- 

 löpande valkar, upptill tätt och fint skrynkliga samt mera matta. 

 Mellanbröstsidorna starkt glänsande emellan punkterna; längd- 

 intryckningen ofvanför spiraklerna med ytterst fina, knapt märk- 

 bara tvärstrimmor; spegelfläcken stor, glatt och temligen starkt 

 glänsande. Skuteilen konvex, grofpunkterad, med sidornas kant- 

 ning knapt sträckande sig till midten; den starkt uppvikna basal- 

 kanteii dubbelt inbugtad. Älctathorax ofvan skrynklig och tvär- 

 strimmig samt längs midten temligen djupt urgröpt; area^ supero- 

 externiv! och dentipara> ofullständigt, delvis alls icke, begränsade; 

 ar. spiraculifercC med en skarp tvärlist vid spetsen; ar. pleiu"ales 

 finskrynkliga och s-vagt punkterade. Bakkroppens l:sta segment 

 rakt och af en stark byggnad, petiolus på sidorna glatt och 

 glänsande med en fördjupning bakom spiraklerna, på ryggen 

 vid spetsen med en liten grop, postpetiolus nästan dubbelt så 

 lång som bred och nära jemnsmal; det 2:dra, blott obetydligt 

 längre än det tredje, har spiraklerna i midten; det 3:dje, med 

 temligen rak, d. v. s. föga utbugtad sidokant, har spiraklerna - 

 närmare basen än sidobrädden och det svarta strecket ungefär 

 midtemellan sig och denna" senare. Terebran räcker utöfver 

 bakkroppens sista ryggsegment. Fram vingarnas areola, l^red och 

 skaftad, upptager den tillbakalöpande nerven bakom midten. 

 Bakvingarnas nervus transv. analis nedom midten bruten, med 

 en från frakturen utlöpande, tydlig nerv. Klorna knapt kam- 

 tandade. 



