BTHANG TILL K. SV. VET. AKA.D. IIANDL. BAND 1. N:0 2. 75 



Honan är 1 afsecnde pa largteckningen niistan alldeles lik 

 hanen, men vingfjällen äro nirirkarc oeh franibencns höfter 

 oeh li()ftle(ler svarta. 



'i\A. Campople.r curynotus Holmgh. 



Snbnitidulns, niger; ore ex parte flavido (q^) vel fnsco (9); 

 abdoniinis medio rufo; alis subinfumato-liyalinis, stigmate et 

 squaninla nigricantibus, liac interdnm plus minusve pallida (c/'); 

 pedibns anterioribus magnani partem et postieorum tibiis in 

 medio late rufis ; antennis extrorsum perparuin attenuatis ; 

 öcutcllo convexo, subtiliter alutaceo, nitidulo; metanoto late sed 

 non profunde excavato, areis supero-externis majuseulis interne 

 saltem distincte determinatis, areis dentiparis intns apertis; 

 petiolo abdominis foveola laterali stepissime sat distincta; nervö 

 transv. anali alarum postiearum longe inlra medium obsolete 

 fracto, nervum tamen e fractura subdistinetum emittente. — 

 0^9 (Long. 6 — 8 millim.). 



Denna lilla art är måhända icke sä synnerligen sällsynt 

 hos oss. Pä Hnnneberg i Westergöthland har författaren er- 

 hållit flera exemplar af båda könen, och vid Wenersborg är 

 lian funnen af Stud. Mortonson. Dessutom har förf. erhållit 

 ett exemplar från mellersta Skåne genom Adj. Thomson. — 

 I Norge förekommer han äfveu och går derstädes mycket långt 

 mot norden, nändigen ända till Tromsö, hvarest förf. anträftade 

 lionom hiigt upp pä ett snöfjell. Troligen är han utbredd 

 öfver hela S'kandinavien. 



De kännetecken, hvarigenom denna art skiljer sig ifrån 

 sina närstående samslägtingar, kunna sammanfattas i följande: 

 1) att antennerna äro föga afsmalnande emot spetsen och af 

 en stark byggnad; 2) att hufvudet icke är afsmalnande bakom 

 ögonen; 3) att mellanbröstsidorna äro ytterst fint och temligen 

 glest punkterade ; 4) att skuteilen är konvex, något glänsande 

 och på sidorna kantad nära till midten; 5) att metanotum är 

 mer än vanligt bredt och flackt intryckt, med inåt ej begrän- 

 sade ar. dentiparse, men med stora, åtminstone inåt, stundom 

 helt och hållet, begränsade ar. supero-externoe; (i) att petiolus 

 har en tydlig, ofta både stor och djup sidogrop bakom spi- 

 raklerna; 7) att de bakre skenbenen äro bredt röda i midten; 

 •S) att 3:dje bakkroppsegmentets svarta sidostreck löper tätt 

 intill spiraklerna. 



