14 SUNDSTRÖM. ZOOLOGISKA ANTECKNINGAR. 



Lekatten, Mustela erniinea, Linné, äv allmän, ilfven längt 

 ute på öarne. Kallas om sommaren "Lexcn" och i vintcrdrägten 

 "Hvit Lexen". Anses af folket i Vesterljung slita af håret och 

 bita hål i skinnet på nötkreaturen, hvilket skall vara ett olycks- 

 bringande tecken; annorlunda iargad boskap måste da, anser 

 menige man, anskaflas. Tros äfvcn anfalla svin. Lekatten tager 

 stundom kycklingar framme vid husen. 



Småveslan, Mustela nivalis. Linne, är åtminstone en 

 gång anträffad i trakten af ^syköping. Mig har nämligen för 

 flere år tillbaka förevisats ett kranium efter ett derstädes funnet 

 exemplar af denna art. ^Vfven har jag hört omtalas, att hon 

 skulle hafva förekommit iinnu en gång i trakten af nämnda stad. 



Skogsniården^ Martes silvestris, Gesner, Nilsson, är ej 

 så siillsynt i skogstrakterna och går om vintern äfven ut på de 

 närmare land belägna öarne, der han stundom nödgas qvarstanna 

 öfver sommaren, om han försummat att begifva sig i land, medan 

 hafvet ännu var fruset. På Hökö sågs den 2 Juli 1871 ett ex- 

 emplar, hvilket förföljde en ekorre, som dock tappert bet 

 ifrån sig ocii luidkom, emedan mården blef skrämd. Skogsmår- 

 den skulle enligt i skärgården erhållen uppgift ej krypa under 

 stenar vid andra tillfällen, än då han förföljes. Detta strider 

 dock ]not iakttagelser, som blifvit gjorda på andra ställen. 



Uttern, Lutra vulgär is, Ekxi.eben, linnes allmänt på fast- 

 landet och öarne, äfven de längre ut belägna, t. ex. Ijacka. Då 

 hafvet tillfryser om hösten, följer han isen utåt och bor då under 

 densamma vid holmar och skär; inträffar mildväder, så att det 

 börjar droppa af isen, återvänder han ofördröjligen mot land. 



Gräfiingen, Meles taxus, Blumenbacii, träffas på fastlandet, 

 men är sällsyntare; går äfven ut på en och annan ö, sonr ligger 

 mycket nära land, t. ex. Eömorö. 



Skogsräfven, Vulpes vulgaris. Brisson, är mycket allmän 

 och lär i någon mån redan hafva förökats till antalet efter be- 

 slutet om skottpenningarnes borttagande; fångas flerestädes me- 

 delst strychninförgiftade beten. Går om vintern i;t på de yttersta 

 öarne, men stannar sällan qvar öfver sommaren, utom på en 

 eller annan större ö, t. ex. Enskär och Fogelö, der tillgång är 

 på hare eller skogsfågel. Korsräfven erhålles understundom på 

 trakten; ett exemplar dödades under vintern 1870—71 på Eömorö. 



Fjellrä/cen, Vulpes lagopus (Linné), besöker någon gång under sina 

 vinterliga strof tåg trakten och stannar då stundom qvar öfver sommaren; så 

 fäldes ett exemplar i^å en ö utanför Nyköping den 18 Maj 1870. Ett annat 

 sköts den 21 Juni 1870 på Lämund i Vesterljung. 



