BIHANG TILL K. SV. VET. AKAD. UANDL. BAXU 1. X:0 Jr. lÖ 



V. Skaldjur, Finnij^edia, Illigki}. 



Spräcldiga skälen, Phoca vitulina, LiNNÉ, hvilken enligt C. U. Ek- 

 ström ej skulle finnas i Mörköskären *), har dock anträffats åtminstone vid 

 Häfringe, hvarifrån jag nnder hösten 1870 af denna art erhöll ett kranium, 

 som förvaras i Stockholm i Ladugårdslands elementarläroverks samlingar. 



Ringlade skälen, Phoca hispida, Fabijicius, träffas allc- 

 stildes i skärijården, dock ei i nåo-on miinoxl. Gar ända länfrst 

 in i hafsvikarne. 



Gruskälen, Halicliocrus grypus (Fabiiiciu.s), är mycket 

 allmän i skärgården och skjutes ofta på klubbar (smärre kala öar) 

 och klippor, der han lagt sig till hvila; sofvcr då stundom så 

 tungt, att hans snarkningar kunna höras ftdlt hundra alnar. 



Skalar finnas året om i skärgården och närma sig land, så 

 snart hafvct om våren blir öppet; hela sommaren igenom synas 

 enstaka exemplar af gråskälen nära land, hvilket torde böra an- 

 miirkas, alldenstund Nilsson och Hol:mgiien nppglfva, den 

 lörre **), att gråskälen "nästan aldrig besöker de inre skiirgår- 

 darna", och den senare ***), att skälen mest uppehåller sig bland 

 de yttre skären. 



Xågra siirskilda, bestämda benämningar på de olika skäl- 

 iirterna synas icke vara gängse bland skärgårdsbefolkningen. 

 Under benämningen "Vikare" innefattas nämligen iifven vngre 

 exemphir af gråskälen. 



VI. Klöfdjur, Ärt loda ef yl a, Owen. 



Rådjuret, Capreolus europasus, Sundevall, har en gång blifvit 

 anträffadt i närheten af Nyköping. Enligt "Jägarförbnndets Nya Tidski'ift", 

 III, sid. 238, fångades nämligen för några år sedan ett rådjur, som höll på 

 att simma öfver Nyköpingsfjärden; djuret försattes sedermera i frihet. 



Elgen, .Vlces palmatus (Klein), finnes der och hvar, 

 eluiru i ringa mängd, på fastlandet och simmar stundom ut till 

 de niirmare land belägna öarne. Ett exemplar sam t. ex. härom 

 året tvärs öfver Hålsfjärden. I "Jägarförb. Nya Tidskrift", II, sid. 

 2K), uppgifves, att elgen sparsamt förefinnes i Tunabergs socken på 

 Niifveqvarns skogar och i Svärtuna socken på Svärta bruks skogar. 



VII. Hvaldjur, Cete, Linné. 



Tiimlaren, Phocnina communis, Lesson, visar sig någon gång i skär- 

 gåj-den. Går då stundom inåt vikarne, hvilket af befolkningen anses förebåda 

 itorm. Benämnes "Stjelping"' för sina egendomliga rörelser i vattnet. 



*) "Skandinavisk Fauna, Däggdjuren", sid. 'll^^. 

 **) "Skandinavisk Fauna, Däggdjuren", sid. 303. 

 ***) "Skandinaviens Däggdjur", sid. 221. 



