BIIIANG TILL K. sv. VET. AKAD. HANDL. BAND 1. N:0 4. 27 



rappliönskiillar, innchall:ni<le utom do l)iula gainla 15 till 2<> 

 unsar. Al" de på un stationerade lotsarne erhöll jag den öfver- 

 cnsstämmande uppgiften, livilken sedermera från annat håll 

 ytterligare bekräftat?, att rapphöns årligen finnas och kläcka 

 på Enskär, men ej synnerligen ökas i anseende till iitliyttnin- 

 ^i-ar och förfölielser, hvarför de äro utsatta. Dock fanns der- 

 städes en sommar lyra kullar. Kapphönscns förekomst på En- 

 skär iir så mycket anmärkningsvärdare, som ön delvis ilr tätt 

 bevuxen med träd och buskar, de senare i synnerhet af Salix- 

 slägtet, samt alldeles utan åkerbruk. En mindre del af ön är 

 dock betåckt af ofta ytterst täta enbuskar, hvari rapphönsen ock 

 helst vistas. Äfven på öarne Trigöta ocli Lacka (i Vesterljungs 

 skär>'-ård) samt Hartsi) trätias niistan alla år rapphönskuUav. 



Enligt uppgift af Doktor Lindqvist skulle rapphöns äfven 

 iinnas på öarne Rundskär i Orsbaken och Beten nära Oxelö- 

 sund (båda ställena belägna i Nyköpings skärgård). 



Valdeln, Coturnix commuuis, Bonnateijre, häckade 

 sommaren 1870 vid Torp i Husby socken (ungefär 2^!^_ mil 

 nördvest om Nyköping). Trenne kullar funnos på detta ställe ; ' 

 ungar skötos af båda kullarne. Samma år fäldes en gammal 

 tupp på Nyköpings stads mark. (Dessa uppgifter hafva er- 

 hållits af Doktor Lundqvist). — 1 "Vet. Akad. Ofversigt" för 

 år 1847. sid. 201, uppgifves, att ett exemplar af vakteln den 

 <i November 184G blifvit skjutet vid Trosa och öfverlemuadt 

 till Riksmuseum, der det ännu förvaras. 

 Anm. Enligt "Jägarförb. Nya Tidskrift", IV, sid. 4'.», funnos imder våren 



18Ö5 flere par af vakteln i Björkviks socken, vitl pass ^^ mil vester om 



Nyköping; några kidlar kunde dock icke anträffas derstädes följande höst. 



VII. Vadare, Gr all re, Linné. 



UfocltfoijrJn. ('haradrius pluvialis', LiNNÉ, pä orten kallad "Aker- 

 tupp", visar sig höstctiden i större eller mindre skaror på fastlandet, någon 

 gång äfven ute på de större öarne. Häckar enligt uppgift af Doktor LuND- 

 QVIST icke i denna trakt. 



Mindre strHndpi paren, Aegialitis minor, IMeyer, hvilken 

 enligt Nilsson, "Skandinavisk Fauna, Foglarne", II, sid. 128, 

 icke skulle vara sällsynt i Södermanlands skärgård, förekom- 

 mer enligt mina iakttagelser mycket sparsamt derstädes. En- 

 dast få exemplar har jag anträilat. t. ex. en mindre Hock på 

 Hartsö den 19 j\Iaj och tvenne individer pa Mökö den 18 Juni; 

 den ena af dessa båda senare, hvilken det lyckades mig att fälla, 

 var en hane. De uppehöUo sig på dyiga, tidtals al' hafvet 

 öfversvämmade ställen och voro föga skygga. 



