BIHAXG TILL K. SV. VET. AKAD. HAXDL. BAND 1. N:0 4. o5 



Svärtan, Oidemia fusca (LiNNÉ), är mvckct allmiln ocli 

 hiickar både i deu inre och den yttre skärgarden. Hanen be- 

 nämnes ofta "Svärtkarl" och honan "Svärtkäring". Hon higger 

 sina ägg ganska sent och efter andra andfoglar. Den 24 Jmii 

 1871 träffade jag ett bo med 9 'i^gg, hvilka voro nyvärpta; 

 ilnnii den 29 derpå följande Juli fann jag ett annat bo med 

 8 'iiggi hvilka honan höll på att rufva. Den 25 Juni samma 

 år såg jag hanar och honor af denna art följas åt parvis; dessa 

 honor hade således ännu ej värpt slut. Den 14 Augusti 1870 

 sköt jag vid Hökö ett par svärtungar, som voro ganska små 

 och i sin första dundrägt. 



En den 26 Juli i hafvet vid Garkast utanför Hartsö tagen, 

 alldeles nykläckt unge af svärtan hade följande ftirgtecknino-; 



Ofvan mörkt askegrå; halsen rundtomkring af samma färg. 

 Tinningarne, nedre ögonlocken, hakan, bröstet och magen hvita. 

 Näbben ljusblå med svart nagel. Benen mörkt gråblå. — Samma 

 dag fann jag på nyssnämnda ö ett svärtbo med sju alldeles 

 nvkläckta ungar och ett åttonde tigg, hvarur en unge höll på 

 att arbeta sig ut. 



Sjöorren, Oidemia nigra (Linné), på Hartsö och flerestädes benämnd 

 "Hafsorre", är deremot sällsynt; ett och annat exemplar fälles dock för svärt- 

 vettar under vårflyttningen. Så sköts ett vid Hökö våren 1871 och ett annat 

 längre ut i skärgården samma år. 



Knipan, Clangula glaucion (LiNNÉ), infinner sig talrikt i skärgården 

 under flyttningarna, dock i största mängden om våren. Ungarne från fjol- 

 året, hvilka kallas "Gråknipor", komma ungefär fjorton dagar senare än 

 de gamla och qvarstanna längre på trakten. 



Älfogeln, Clangula glacialis (Linné), af skärgårdsbefolkningen 

 korteligen benämnd "Al", är den sjöfogel, som förekommer till största antalet 

 i skärgården och utgör föremål för skärgårdsbornas förnämsta skytte. Äl- 

 fogeln infinner sig. så snart några öppningar börja uppkomma i istäcket, samt 

 träfEas i slutet af Mars och början af April ofta i tallös mängd. I Maj 

 månad är han betydligt sällsyntare, alldenstund de flesta individerna då redan 

 begifvit sig vidare mot norr. De, som då finnas qvar, benämnas af skär- 

 gårdsbefolkningen "Atare". Men ännu den 24 Maj 1871 såg jag smärre 

 flockar af denna art i trakten af Hökö; ett och annat exemplar glömmer sig 

 qvar ännu längre; så fäldes en hane den 30 Juni 1867 vid Hökö. På hösten 

 kommer älfogeln åter till Södermanlands skärgård *), men håller sig då vid de 

 yttersta skären; sannolikt qvardröjer också en del hela vintern om längre ut 

 till hafs. 



Anm. yi//'c//vaV7r//'c«, Euiconetta Stellcri (PALLAS), kommer enligt uppgift 

 i "Tidskrift för Jägare", I, sid. 22G, till Södermanlands skärgård och 



") Enligt "Vet. Akad. Handl.", 1783, sid. 319, visar sig älfogeln "vid 

 Michaelis-tiden eller något senare" i Vermdö skärgård, hvilliet torde 

 kunna nämnas i sammanhang med ofvanstående uppgifter. 



