v:in( 



BIIIANG TILL K. SV. VET. AKAl). IIANDL. BAND 1. N:0 1. 89 



ler (Icin pil ryggen och latcr dem så ligga, tills alla blifvit 

 nedförda i vattnet ("Vet. Akad. Öfversigt" 1858, sid. 347), 

 anses ogruudadt oeli beroende på felaktig iakttagelse. Denna 

 nppgift af herr Langman synes vara ett motstycke till det i 

 ^'Jägarförb. Nya Tidskrift", IT, sid. 235, framstälda påståendet, 

 att hafstruten stundom skulle göra tjcnst som skälens fiskleve- 

 rantör. — Under milda vintrar qvarstanna enstaka individer af 

 storskraken på trakten och hålla sig då mest nära land. 



Småskrakén, Mcrgus serrator, Linné, hvilken benämnes 

 "Strandskrake" (hanen "Pracknisse" och honan "Pracka"), ilr 

 äfvenledes mycket allmän och skjutes för vettar, ungfogeln på 

 samma sätt som ungarne af föregående art. 



IX. Pelikanfog-lar, Stcganopodcs, Illiger. 



Hafstjädcrn, Graculus carbo (Linné), träffas då och då i skärgården. 

 I Doktor LUNDQVISTS samling finnas två vid Häfringe erhållna exemplar; på 

 Nyköpings museum förvaras tvänne likaledes i skärgården den 16 Oktober 

 1870 och den 1 November 1858 -- skjutna individer af denna art. Afven 

 har hafstjädern en gång blifvit fäld i Vesterljuug, ehuru jag nu ej kan er- 

 inra mig. hvar det skedde. Häckar säkerligen icke i denna skäågård. 



X. Måsfog-lar, LoiKjipcnnes, Duméril. 



Skränfäriiaii, St em a caspia. Pallas, träffas icke så sällan 

 häckande i skärgården t. ex. i trakten af Nyköping i Sjösa- 

 Ijärden inom Skansen ("Jägarförb. Nya Tidskrift", II, sid. 215) 

 och i närheten af Hasselön äfvensom på några skär titanför 

 Hartsö, hvarfrån jag erhållit iigg af denna art. Enligt "Jägar- 

 förb. Nya Tidskrift", III, sid. 237, hafva i början af 1860-talet 

 tre till fyra par årligen häckat i trakten af Hartsö; år 1871 

 häckade, enligt på Hartsö erhållen uppgift, icke mer än ett 

 par "Skränmåsar" — vanliga benämningen bland skärgårds borna 

 på skräntärnan — der i trakten. Dessutom har jag träffat denna 

 art sparsamt häckande på sliäret Trutbådan utanför Lacka och 

 Utterviks Stångskär (båda ställena i Vesterljungs socken) samt 

 en gång tillfälligtvis vid Hökö. Tvärtemot herr (3^. Ekblads 

 uppgift på sid. 237 af "Jägarförb. Nya Tidskrifts" tredje år- 

 gång har jag funnit skräntärnan ganska försigtig, så att det icke 

 lyckats mig att komma i håll för någon enda. Väl mottager 

 hon främmande med höga skrik och ställer sig då stundom rätt 

 upp i vädret med stjerten utl)redd och under ideligt flaxande 



