40 SUXDSTllÖM, ZOOLOGISKA ANTECKNINGAR. 



med vingarne, men vet dock att taga sig A-;d till vara. Dere- 

 mot var hon ytterst närgången mot min till Utterviks Ståno- 

 skär medförda rapphönslnmd, hvilken hon nästan ville anfalla 

 med slag af vingarne och hugg af näbhen. 



Silfvertärnan, Sterna paradisea, Brunnich, förekommer 

 talrikt häckande i den yttre skärgärden; jag har sett och skjutit 

 henne Herestädes i trakten af Lacka och Hartsö. 



Flshtäriian, Sterna hirundo, Temminck, kläcker höo-c- 

 ligen allmänt i skärgården; träftas äfven någon o-änjx vid 

 sjöarne 'ini landet. 



En den 22 Juni 1871 tagen unge i dundrägt hade följande 

 utseende : 



Ofvan gråbrun med svarta fläckar, hvilka på bakrvgo-en 

 sammajiflöto till långsgående band. Pannan och ögontrakterna 

 grågula. Hakan och öfre delen af strupen sotsvarta. Den öfre 

 delen af halsen framtill, hela bröstet, magen i midten samt 

 insidan af vinglapparne och skenbenen hvita. Magens sidor 

 med grågul anstrykning. Xiibben gulröd, dess rygg brunaktig; 

 näbbspetsen svart och den der ännu qvarsittande kalktaggen 

 hvit. Benen något ljusare gulröda; klorna svarta. 



SJtrattmåsen, Larus ridibundus, Linné, är cu gång — den 11 Sep- 

 tember 1858 — skjuten af Doktor Lundqvist i Stadsfjärden vid Nyköping. 



Fiskmåsen, Larus canus, Linné, är högeligen allmän i 

 skärgården, der både dess iigg och nästan fullvuxna, men ännu 

 ^j flygfärdiga ungar iitas, hvilket dock oftare är händelsen med 

 gråtrutens och hafstrutens afloda. 



En den 29 Juli 1871 dödad, flygvuxen unge af denna art 

 hade följande färgteckning: 



Bottenfärgen ofvan och under hvit med grå fjäderspetsar, 

 som voro tätast på hufvudet och ryggens miclt; ofvan och 

 framom ögat en sotbrun fläck; öfvergumpen, öfre och undre 

 stjerttäckarne samt magen nästan ofläckadt hvita; främre delen 

 af bröstet med glesa grå fläckar. Yingtäckarne mörkt askegrå 

 med ljust rostbruna kanter, som äf^-en funnos på ryggen och 

 de långa skulderfjädrarne, hvilka senare voro temligen mörkt 

 brungrå. Vingpennorna svartaktiga, de inre något ljusare, alla 

 med bruna spolar; de af andra ordningen och de längsta vino- 

 täckarne med smala hvita spetsar. Stjertpennorna från roten 

 till öfver midten hvita; längre ut voro de försedda med ett 

 halfannan tum brcdt, svartaktigt band och i spetsen smalt 

 kantade med hvitt. Yttersta stjertpennan nästan hvit, ytterst 



