10 NAUCKHOFF, FÖREKOMST AF GEDIGET JERN I GRÖNLAND. 



I 



går jag till redogörelsen för den kemiska undersökningen af 

 de från stället hemtade samlingarna. 



För att ej vid livarje särskild analys behöfva redogöra 

 för den metod, som blifvit anvjlnd för att skilja de olika äm- 

 nena, meddelas här det sätt, hvarpå analyserna blifvit utförda. 



1. Vid analys af de i svror olösliga silikaterna smältes 

 profvet med kolsyradt natron-kali, smältan löstes i saltsyra och 

 kiselsyran bringades i olöslig form genom afdunstning i vat- 

 tenbad, tilldess hvarje spår af fri saltsyra var aliägnadt. Den 

 glödgade och vägda kiselsyran afryktes med svafvelsyra och 

 Huorvätesyra, hvilken genom omdestillering i platinakärl blifvit 

 renad från främmande beståndsdelar. Återstoden löstes i svaf- 

 velsyra, utspäddes och kokades, hvarigenom titansyra afskildes 

 och ur lösningen fälldes jernoxid och lerjord med ammoniak. 

 Dessa oxider skildes sedan med natron. 



I liltratet från kiselsyran reducerades jernoxideu med 

 svafvelsvrlighet, hvarefter vätesvalla inleddes. Den härvid 

 uppkomna fällningen pröfvades för blåsrör ^). 



Ur filtratet från vätesvaflefällningen aflägsnades vätesvalian 

 genom kokning, och dervid afskildt svafvel frånfiltrerades. 



Lösningen försattes med brom för jernoxidulens oxidering, 

 befriades genom afdunstning från öfverskott af brom och neutra- 

 liserades med natron, hvarefter jernoxid och lerjord fälldes 

 med ättiksyradt natron. Fällningen upptogs på filtrum och 

 tvättades med en kokande, utspädd lösning af ättiksyradt na- 

 tron. Ur filtratet afskildes mangan såsom mangansuperoxid- 

 hydrat genom oxidering med brom. Manganfällningen pröf- 

 vades alltid efter vägning för blåsrör på kobolt. De basiska 

 ättiksyrade salterna af lerjord och jernoxid löstes i saltsyra, _ 

 hvarefter lerjord och jernoxid fälldes med ammoniak och viig- 

 des tillsamman. 



Filtratet från manganlallningen förenades med filtratet 

 från lerjord och jernoxid och pröfvades på nickel med väte- 

 svafiadt svafvelammonium. Ifall härvid någon svafvelnickel 

 utföll, löstes den i kungsvatten; nickel fälldes med natron och 

 vägdes som nickeloxidul. Sedan allt vätesvafladt svafvelam- 

 monium blifvit aflägsnadt, fälldes kalken med oxalsyrad am- 

 moniumoxid och vägdes såsom kaustik kalk. Magnesian 



') Den var neniligen så obetydlig, att det ej var att förmoda, att den inne- 

 höUe någon vägbar mängd svafvelmetaller. 



