M NAUCKHOFF, FÖKEKOMST AF GEDIGET .TERN 1 GRÖNLAND. 



öfverensstämmer redan till det yttre så nära med verklig, pelar- 

 formigt afsöndrad, basalt, att man ej kan tveka att bestämma 

 den såsom sådan. Denna likhet bekräftas ytterligare vid den 

 mikroskopiska undersökningen, och om man jemför dess ke- 

 miska sammansättning med den, jag funnit hos en ungefär 7 

 geografiska mil frän stället hemtad basaltpelare, är öfverens- 

 stämmelsen ännu mer förvånande, tv differensen mellan de 

 särskilda ämnena uppgår ingenstädes till 1,5 % och syreqvotien: 

 terna förhälla sig som 0,62 5:0,633. Visserligen förekomma 

 i den förstnämnda något svafvelmineral och bitumen, men 

 dessa ämnen härröra säkerligen från främmande, sekundärt bil- 

 dade, inblandningar. Deras syreqvotienter öfverensstämma äfven 

 med den för basalter vanliga, ty hos 56 basalter frän skilda 

 delar af jorden, af hvilka Bischof anför analyser, är svre- 

 qvotienten hos 48 emellan 0,6 och 0,8. ') De i breccian 

 förekommande bitarne af basaltliknande utseende skilja sio- 

 visserligen från den i gången förekommande basalten genom 

 sin höga halt af jernoxid. Denna torde dock härröra från vid- 

 hängande rost och jernoxiduloxid, h varifrån de genom ut- 

 plockning ej kunnat fullkomligt befrias. Deraf förorsakas san- 

 nolikt också deras höga egentliga vigt. Till textur, färg och 

 andra yttre egenskaper äro de dock knappast möjliga att skilja. 

 Någon mikroskopisk undersökning af dessa bitar har jag ej 

 kunnat göra, emedan det ej lyckats mig erhålla något till 

 slipprof nog stort stycke. 



Svårare är att afgöra, livart de med N:o 5, 7, 8, 9 och 

 10 betecknade bergarterna böra hänföras. Att de förekomma 

 såsom bolltbrmiga partier, hvilka äro omgifna af en rostskorpa, 

 och hvarigenom de lätt låta skilja sig från basalten, i hvilken 

 de äro inlagrade, är redan på sid. 8 omnämndt. De utmärka 

 sig alla genom sin ringa halt af kiselsyra, sin stora rikedom på 

 lerjord, den hos några af dem betydliga halten af organiskt 

 ämne, men framför allt genom det i dem förekommande me- 

 talliska nickeljernet. Grundmassan utgöres, såsom redan är 

 nämndt, af en klinoklastisk fältspatart, hvilken, till följe af dess 

 svårsmältbarhet för blåsrör, fattigdom på alkalier och stora 

 basicitet, tvifvelsutan är anortit. Då man i densamma äfven 

 kan urskilja ett augitliknande mineral, synas de närmast sluta 

 sig till den grupp af bergarter för hvilka G. Rqse föreslagit 



•) Bischof. Lehrb. d. Chera. luid Phys. Geologi. 1866. 3. p. 376. 



