BIHANG TILL K. SV. VKT. AK\1). liANDL. BAND 1. N:0 5. 37 



torde den nära beröringen med det på kol rika. lörvittrande 

 jernet hafva bidragit dertill. 



Den bergart, eukrit, som synbarligen bildar grundmassan 

 hos de nu beskrifna stenarne, tillhör icke uteslutande jorden; 

 tv den förekommer i flera meteoriter nemligen frän: Jvivinas 

 i Frankrike, fallen 18^-^ g^l; Stannern i Mähren, fallen 18" 5O8; 

 Jonzac i Frankrike, fallen 18^%19; Petersburg i Tenuesse, fallen 

 18%55 samt möjligen den från Constantinopel, ') fallen i Juni 

 1805 och Franklin County i Alabama, -) fallen 18-' 2Ö8. Dessa 

 meteoriter äro visserligen ej fullt så basiska, som de af mig 

 undersökta bergarterna, men öfverensstämma dock lika nära 

 med dem, som med de telluriska eukriterna. Afven innehålla 

 de frän Juvinas, Stannern, Petersburg och Franklin County 

 en ringa mängd metalliskt nickeljern. 



Professor Nordenskiöld har i ett föredrag, hållet på Kongl. 

 Vetenskaps-Akademiens högtidsdag den 5 April 1872, fram- 

 ställt den åsigt, att »de stora jernklumparne endast utgjort 

 delar af en stor meteorit, hvars grundmassa bildats af ett 

 eukritartadt silikat^). Då vi af det föregående veta, att eukriten 

 förekommer i boUformiga partier med ett omhölje af annan 

 beskaffenhet än sjelfva kärnan, torde emellertid detta förkla- 

 ringssätt möta svårigheter. 



Huruvida det likaledes för meteoriter egendomliga mine- 

 ralet troilit, som förekommer i basalten, är af sekundärt ur- 

 sprung, är tillsvidare svårt att afgöra, då man ej känner, om 

 det förekommer på de ställen i gången, som icke hafva direkt 

 beröring med det nickelhaltiga jernet, ty det är ej omöjligt, 

 att det kan hafva uppkommit af den ur detsamma utsipprande 

 jern- och nickelhaltiga vätskan. 



Det metalliska jernets benägenhet att utsvetta en sådan 

 vätska •') och att förvittra till grus är redan förut känd, men det 

 dervid uppkomna gruset är dock ännu icke analyseradt. Det liknar 

 dock så mycket den af mig analyserade breccian, att det synes 

 trolifft, såväl att äfven detta består af iernoxiduloxid tillsam- 

 mans med något metalliskt jern, som också att breccian sjelf 

 är bildad genom de störrt' jernstyckenas förvittring. 



') G. ROSE. 1. c. 1). 12(J. 



-) Rammelsberg. 1. c. p. VM). 



■*) Samma utsippring af jernklorur är iakttagen hos meteorjeraen från Jewel 

 Hill, Madison Co, N. Carolina (I. Lawr. Smith. Sill. Am. Journ. .SO, 

 p. 240) och Obernkirchen i Schaumliurg (W. WicKE och F. Wöhler. 

 Pogg. Ann. 120, p. 509). 



