12 PALMGREN, OM SVENSKA KOSFOllITFÖUANUE KONGLOMERAT. 



Vestergötland ior att undersöka de der furekomnmndc fosforit- 

 lagren. Ecsan gjordes efter anhållan och på bekostnad af Skara- 

 borgs läns Hushållningssällskap. 



Vid undersökning på platsen befanns, att fosforit förekommer 

 i Vestergötlands siluriska aflagiingav uti en ljusare eller mörkare 

 "TU, vanlioren tät, sällan nåcjot kornio; kalksten. Det fosforitförande 

 kalklagret är i allmänhet både hårdare och segare än ortoceratit- 

 kalken. På Billinfjcn och i Falbv2:den trätiås denna kalksten 

 utan undantag mellan ortoceratitkalken och alunskiflern. Det 

 fosforitförande konglomei-atlagret hvilar i allmänhet icke omedel- 

 bart på alunskiflern, ty det iir vanligen ett orstenslager af cirka 

 1 fots mäktifrhet mellan båda. Detta orstenslao;er är stundom 

 genomdraget med skiffer så att orstenen blott uti mindre bollar 

 förefinnes uti detsamma. Fosforitlagret är vanligen skildt från 

 orstenslagret genom en lös skiffer, men den kan äfven saknas, 

 såsom uti Kafvelås gamla grufva och några andra ställen. 



Det fosforitförande konglomeratet är vanligen deladt uti 

 tvänne eller trenne skikter. Mellan dem ligger en lös jordartad 

 mergel, som dock icke iir något annat än en förvittringsprodukt 

 af konglomeratet; ty uti såväl de fasta skikten, som de mellan- 

 liggande lösa jordartade lagren, träffas samma mineralier. Kalk- 

 cllcr konglomeratskikten hafva på olika ställen en något olika 

 juäktighet, 2 å 8 eller ända till 5 å () tum. Det är dock icke 

 på alla^ ställen, som fosforitlagret är skiktadt på detta sätt, ty 

 det kan äfven vara uniformt genom hela sin mäktighet. Så 

 linnes det i Karlsfors kalkstensbrott. Der utgöres det af ett 

 omkrinfj 1.5 fot mäktigt sammanhänfrande lao;er. Lajjrets mäk- 



o o o o o 



tighet är icke stor. Det kan sägas i allmänhet vara omkring 

 1 — 1.-) fot och går icke öfver 2.5 fot på något af de ställen, 

 der jag sett detsamma. På Kinnekvdle träffade jag visserligen 

 icke någon genomskärning af det på något ställe, dock tycktes 

 det icke kunna ega en mäktighet öfver 3 fot, sannolikt var den 

 ej mera iin 2. 



Såväl d(}n luidrc som öfrc delen af kalkstenslagret består af 

 en renare kalksten än midtelpartiet. Uti de yttre delarna träffas 

 icke mvcket af fViimmande mineralier inblandade. Svafvelkis 

 tyckes vara det mineral, som likformigt genom hela massan 

 förefinnes, då de öfriga såsom glaukonit och fosforit tilltaga mot 

 midtcn af lagret. Centrum eller kärnan, hvilken är den egent- 

 liga fosforitförande delen har en mäktighet af 6 — 10 tum. Det 

 är icke <)fverallt, som den fasta fosforitförande delen har så stor 



