14 PALMGREN, OM SVEXSKA FOSFORITFÖRANDE KONGLOMERAT. 



på Billingen och Falbygdon ofta ett tnnnt lager af en något kalk- 

 haltig skifFrig lera. Denna skiiFerlera iir till utseendet fullkomligt 

 lik den undre graptolitskifFern, fastän mindre mäktig och mera 

 förvittrad. Huruvida man uti den kan finna några graptoliter, 

 för att fullständigt kunna identifiera den med den undre graptolit- 

 skifiern på Kinnekulle, är en omständighet, som förtjenar närmare 

 undersökas. Då jag besökte dessa trakter, hade jag ännu icke sett 

 Kinnekulles undre graptolitskiffer, hvarföre jag ej så noo-a under- 

 sökte denna forvittrade skiffer, som den hade förtjenat. Att en 

 sådan likhet finnes emellan dessa skiffrar har redan D:r Lixnaeson 

 i sin afhandling om »Vestergötlands kambriska och siluriska 

 aflagringar)) ^) påvisat. H^-ad fosforitlagret beträffar, innehåller 

 det samma mineralier inlagrade, hvarhelst det träffas och kalkstens- 

 massan är sig lik öfver allt. På försteningar är det i allmänhet 

 fattigt.. Det petrifikat, som allmännast träffades var en Ortis, 

 hvilken torde få anses såsom något karakteristisk för lagret, 

 vidare fanns skalfragmenter efter trilqbiter och en Lingnla eller 

 möjligen Oholus, hvilket icke var möjligt afgöra. Den trilobitart, 

 som med siikerhet kunde bestämmas, var en Megalaspis. Den 

 stora likhet och öfverensstämmelse, som finnes mellan Kinne- 

 kulles ceratopjgekalk och Billingens och Falbygdens lätrsta la o-er 

 af ortoceratitkalken, har af D:r Linxakson j^å flera ställen i hans 

 ofvannämnde afhandling blifvit i)åpekad. På pag. 13 säger han: 

 »På Kinnekulle deremot utgöres ceratopygekalken af en bergart, 

 som mera påminner om den, som på Falbygden bildar den lägsta 

 delen af ortoceratitkalklagretw. Längre ned på samma sida heter 

 det: »Karakteristiska för båda äro slägtena Megalaspis, Xiohe 

 och Sympliysurus, och vissa i ceratopygekalken förekommande 

 arter af dessa slägten stå ganska nära arter, som utmärka den 

 lägre delen af Vestergötlands, isynnerhet Falbygdens, ortoceratit- 

 kalk».^ \\å beskrifningen om Falbygdens ortoceratitkalk heter 

 det pag. 42: »Omedelbart ofvan alunskifferlagret ligger en 

 konglomeratartad kalk, som meriindels är sammanväxt med den 

 orsten, som bildar alunsklfferlagrets öfversta del». Här nämner 

 han äfven, att han sett en (med konglomeratet) fullkomligt 

 liknande bergart från Xcrike. 



Utom den fosforitförande kalken räknar äfven D:r Linnaeson 

 till den undre ortoceratitkalken den närmast öfverliggande ljusa 



') Kongl. Svenska Yctenskaiis-Akademiens Handlingar, Bandet 8, N-o 2. 

 Stockholm 1869. . 



