oO rALMOREN*. "OM SVENSKA FOSEOKiTFÖRANDE KONGLOMERAT. 



crrå kristalliniskt korni^r kolsvrad kalk. Foslbriten förellnnes 

 här viTinigare än i det förra lagret, den synes ej vara särdeles 

 fosforsyrehaltig, blott 15. o 5 procent liar erhållits i ett prof, 

 och uti bergarten 5.7 6 och 5.50. Huru mäktigt lagret är kunde 

 ej afgöras, emedan det var betäckt af lösa jordlager. Der det 

 gick i dagen kunde ej dess förhållande till andra omgifvandc 

 lao-er afgöras, men ej långt ifrån träffas aluuskiffer, uppträdande 

 så, att den tydligen måste öfverlagra konglomeratet. Konglo- 

 meratens inbördes förhållande tyckes vara så, att det förra 

 ligger under det sednare. — Uti sjön och på sjöstranden före- 

 kommo ganska ymnigt små platta afrundade stenar af en svart 

 skiffer. Dessa stenar höUo fosforsyra uppgående till 0.4.^ proc. 

 Såsom man af såväl de af andra som mig gjorda analyser 

 (inner, äl- halten af fosforsyra i allmänhet ganska ringa, då 

 halten af kolsvrad kalk åter är mycket stor. 'Dessa båda om- 

 ständigheter iiro de, som vid superfosfatberedning i första 

 rummet böra uppmärksammas och de, som spela den vigtigare 

 roleu. Fosforsyrehalten på de flesta ställen i Vestergötland, 

 Östergötland, Nerike och på Oland är så ringa, att det icke 

 kan bli fråga om annat än att på platsen använda konglomerat 

 och utan några större och dyrbarare tillredningar. Den redan 

 af Cleve uttalade åsigtcn att efter föregående bränning 

 använda konglomeratet inom den närmaste trakten synes 

 vara den bästa och sannolikt den enda möjliga för att inom 

 landtbruket tillo-odoo-öra sig- den i bercjarten varande fos- 

 forsyran. Då fosforsyrehalten är ringa, äro äfveu fosforit- 

 knölarne små, och följaktligen lättare sönderdelbara af atmos- 

 ferilier, humussyror o. s. v. Om kalken brännes och släckes, 

 sönderfaller konglomeratet till en temligen fin massa, som kan 

 sådan den är utföras på åkern. Fosforsyran kommer visser- 

 ligen icke att genast verka, såsom vid en superfosfatgödning, 

 men skall dock i samma mon som fosforiten sönderdelas, bi- 

 draga att lemna näring åt växterna. Då tillgången på fosforit- 

 konglomerat är stor och småningom vid kalkbrotten erhålles, 

 kan konglomeratet hopsamlas utan annan kostnad och besvär, 

 än att det skiljes från de öfriga lagren och antingen brännes 

 särskildt eller lägges tillsamman vid bränningen och sedan 

 tillvaratages för att efter behof utföras på åkern. På sådant 

 sätt bör man inom Vestergötland kunna ega en snart sagdt 

 outtömlig tillgång på ett fosforsyrehaltigt gödningsämne. 

 Visserligen kommer den största delen, som tillföres åkern, att 



