BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAU. HANDL. BAND 1. N:0 8. 9 



B. Den första partiela fälningen, erhållen med oxalsyra 

 ur den förmedelst kaliumsulfat från ceritmetaller befriade lös- 

 ningen, var till färgen hvit med svag dragning i rödt. Den 

 glödgades och gaf en hvit, starkt alkalihaltig återstod, som 

 löstes uti klorvätesyra. Lösningen, som visade för spektro- 

 skopet både didym- och erbiumlinier, fäldes partielt med oxal- 

 syra och den första lalningen glödgades, då en gul jordart 

 erhöls. Den tvättades med kokande vatten, löstes och fäldes 

 med kaustik amoniak. Hydratet löstes i salpetersyra och 

 fäldes partielt med oxalsyra, då ett starkt rödt oxalat erhöls. 

 Efter dess glödgning återstod en gul jordart, uti hvilken 

 metallen hade atomvigten 88,7 4. Denna jordart förvandlades 

 till nitrat, hvilket dekomponerades genom upphettning. De 

 (lervid erhålna basiska salterna uttvättades, löstes i salpeter- 

 syra och fäldes med oxalsyra. Oxalatet var starkt rödt och 

 gaf en gul jordart, hvars metall hade atomvigten 95,0 4. Denna 

 höga atomvigt så väl som salternas röda färg samt lösningarnas 

 absorptionslinier utvisa, att jordarten hufvudsakligen utgjordes 

 af Bahrs och Bunsens erbinjord. 



Af dessa bägge undersökningar (A och B) framgår sålunda, 

 att någon ren jordart med de af Mosander och Delafontaine 

 för erbinj orden uppgifna egenskaperna icke kunde erhållas ur 

 vtterby-gadoliuit. Vi måste derföre med Berlin samt Bahr 

 och Bunsen anse, att gadolinitjorden är en blandning af tvännc 

 metalloxider, nämligen ytterjord, hvars salter äro färglösa eller 

 livita, och icke gifva för spektroskop absorptionslinier, samt 

 erbinjord, hvars salter äro rosenröda och ega skarpa absorp- 

 tionslinier, fullkomligt olika didymsalternas. Vi bibehålla 

 benämningen erbinjord, emedan Bahr och Bunsen väl karak- 

 teriserat jordarten under detta namn, oaktadt det synes ovisst, 

 huruvida den är samma ämne, som Mosander benämnde erbin- 

 jord, och hvilket uppgifves bilda med syror ofärgade salter. 



C. Alla de gadolinitjordoxalater, h vilka vi kunde erhålla, 

 glödgades, och jordarten, hvilken vi benämna O, befriades 

 frän alkalier genom kokning med vatten, löstes derpå i sal- 

 petersyra och afdunstades, till dess ymniga ångor af under- 

 salpetersyra bortgingo och en degformig massa återstod. Genom 

 behandling med vatten sönderdelades den uti en löst yttrium- 

 lik del ( — 1) samt olösta basiska salter (N:o 1), hvilka inne- 

 liöllo den mesta erbinjorden. N:o 1 löstes i salj)etersyra, af- 

 dunstades och återstoden upphettades, till dess ymniga ångor 



