10 CLEVE O. HÖGLUND, OM YTTRIUM- OCH ERBIUM- FÖRENINGAR. 



af undersalpetorsyra bortgingo, livarpå den hastigt afkyldes, 

 då en halfgenomskinlig, glaslik, gulröd massa erhölls. Den 

 utdrogs med en mindre mängd kokande vatten, då en lösning 

 (0) och en tung, kristallinisk återstod (N:o 2) erhöllos. Detta 

 förfarande upprepades, till dess N:o 3 eller 4 erhöllos, hvilka 

 renades från främmande metaller på sätt, som i det, följande 

 kommer att anföras, samt underkastades atomvigtsbestämningar. 

 N:o 4 visade sig ganska ren, men fullt ren erbinjord erhöls 

 först uti N:o 5. N:o 3 och N:o 4 renades genom lösning i en 

 syra och inledning af svafvelväte, då stundom en ringa svart 

 fälning erhöls, fäldes derpå med kaustik amoniak vid närvaro 

 af salmiak; det väl tvättade hydratet löstes, lösningen oxide- 

 rades med klorvatten samt fäldes med oxalsyra. Derigenom 

 aflägsnades kalk, talk och jern. En del af det hårdt glödgade 

 oxalatet vägdes, löstes i vitspädd svafvelsyra, lösningen afdun- 

 stades, till dess allt öfverskott af svafvelsyra bortgått, då af 

 det erhålna sulfatet metallens atom vigt beräknades. Befanns, 

 såsom nästan alltid var fallet, att atomvigten var lägre än 112, 

 löstes jordarten ånyo uti salpetersyra, lösningen afdunstades, 

 till dess gula ångor började visa sig, och den afkylda massan 

 löstes fullständigt i kokande vatten, vid hvars afsvalning rosen- 

 röda kristaller erhöllos. Dessa glödgades och jordartens atom- 

 vigt bestämdes på nyss anförda sätt. Var atomvigten lägre 

 än 112, upprepades samma förfarande änyo. Sålunda erhöllos 

 8 olika portioner erbinjord, uti hvilka metallens atomvigt 

 varierade mellan 111,7 och 115,2. ') Dessa användes till be- 

 redning af erbiumsalter; dock framstäldes endast få salter af 

 jordart med metallens atomvigt 111,7; de flesta bereddes af 

 jordart, hvars metall egde atomvigten 113,9 — 115,2. 



För beredning af ren ytterjord afdunstades till stark de- 

 komposition alla lösningar af N:o — 1. Återstoden utdrogs 

 med vatten, och lösningen — 2 behandlades som — 1, hvilket 

 förfarande upprepades ungefär 6 gånger, då slutligen en knapt 

 färgad lösning erhöls. Den visade för spektroskopet mycket 

 starka didymlinier samt svaga erbinlinier. Den försattes nu 

 utan uppvärmning med svafvelsyradt natron till fullständig 

 mättning och öfverlemnades under Here dagar åt sig sjelf. 

 Didymen samt betydliga mängder ytterjord afskiljdes derunder 



') Att atomvigter högre än erbiums erhöllos, beror sannolikt af små 

 föroreningar (t. ex. platina). 



