BIHANG TILL K. SV. VET .AKAD. IlANDL. BAND 1. N:0 8. 11 



i form af natriumdubbelsulfater. Ijösningen filtrerades från 

 fäln ingen, hvilken icke uttvättades, fäldes med kaustik amo- 

 niak, och hydratet tvättades väl, löstes i saltsyra; i lösningen- 

 inleddes svafvelväte, hvarpå den högst ringa fälningen aflil- 

 trerades. Filtratet försattes med klorvatten och fäldes med 

 oxalsyra. Oxalatet glödgades, jordarten tvättades med kokande 

 vatten samt löstes i salpetersyra, då en färglös lösning erhöls. 

 Den visade sig vid undersökning för spektroskopet innehålla 

 något erbinjord, men hade inga didymlinier. Den afdunstades 

 till dekomposition, hvilket upprepades, till dess en lösning, 

 som i koncentreradt tillstånd icke gaf linier för spektroskop, 

 erhöls, hvarpå lösningen fäldes med oxalsyra och oxalatet 

 cylöd«:i-ades. Den sålunda crhålna jordarten innehöll en metall 

 med atomvigten 61, s eller samma tal, hvilket Bahr och Bunsen 

 funnit för yttrium. Denna jordart användes för beredning af 

 yttriumföreningarna och dess atomvigt ligger i det följande 

 till crrund för alla beräkningarna af salternas sammansätning, 

 oaktadt senare försök visat, att yttriums atomvigt är ännu lägre. 



Yttriums atomvigt. 



För erhållande af ytterjord i största möjliga grad af ren- 

 het i och för atomvigtsbestämning användes öfver 2 kilogram 

 rå ytterjord, hvarur redan den mesta erbinjorden blifvit af- 

 skiljd. ben förvandlades till nitrat och detta dekomponerades 

 genom upphettning, hvilket upprepades ungefär (3 gånger, då 

 lösningen af yttriumnitratet befriades från didym genom fäl- 

 ning med natrium sulfat. Jordarten renades sedan från alkalier 

 samt kalk och talk genom upprepade fälningar såsom hydrat 

 vid närvaro af amoniaksalter, från af vätesvalla fälbara inetaller 

 genom inledning af nämnda gas, från jern genom fälning med 

 oxalsyra efter förutgången oxidation med brom. Oxalatet 

 glödgades och jordarten tvättades med vatten, löstes i salpeter- 

 syra samt behandlades som förut, till dess endast 20—30 gram 

 nitrat återstod, då det renades ånyo från spår af didym med 

 natriumsulfat, från kalk, talk etc. genom fälning med amoniak. 

 Slutligen framstäldes oxalatet genom sublimerad oxalsyra och 

 genom dettas glödgning ren ytterjord. Den sålunda beredda 

 ytterj orden pröfvades med spektroskop på didym, erbium samt 

 kalk och befanns derifrån fri. 



