12 CLEVE O. HÖGLDND, OM YTTRIUM- OCH ERBIUM-FÖRENINGAR. 



För bestämning af atomvigten glödgades jordarten för 

 bläster till konstant vigt, löstes i ren klorvätesyra eller salpe- 

 tersyra, och den klara lösningen försattes med svafvelsyra och 

 afdunstades i luftbad, så länge svafvelsyra bortgick och till 

 dess konstant vigt erhöls. Det erhålna sulfatet pröfvades all- 

 tid på närvaro af basiskt sulfat genom behandling med kallt 

 vatten, hvaruti det alltid löstes utan minsta återstod. Af de 

 erhålna sulfaten bereddes återigen rent oxalat och deraf jord- 

 art, som användes till nya bestämningar. 



Försöken voro följande: 



Vägd Erhållet ^__P^en^^i__^ Yttriums 



ytterjord. sulfat. Ytterjord. Svafvelsyra. atomvigt. 



a. 1,4060. 2,8925. 48,6 1. 51,39. 59,67. 



b. 1,09311. 2,->blf,. 48,54. 51,46. 59,47. 



c. 1,454(1. 2,9895. 48,64. 51,36. 59,75. 



d. 1,3285. 2,7320. 48,63. 51,37. 59,73. 



e. 2,3500. 4,8330. 48,62. 51,38. 59,75. 

 /. 2,5780. 5,3055. 48,59. 51,41. 59,62. 



' Uteslutes b, som är något afvikande, erhålles som medel- 

 tal af de fem öfriga bestämningarna talet 59,7 för yttriums 

 atomvigt, hvilken är enligt 



Berlin 59,7. 



Bahr och Bunsen 61,8. 



DeLAFONTAINE 58,26. 



Erbiums atomvigt. 



Fyrtio gram erbinjord-, uti hvilken metallens atomvigt 

 befanns ligga mellan 112,4 och 115,2, löstes i salpetersyra och 

 afdunstades till dekomposition. Återstoden var en rosenröd, 

 emaljlik massa, hvilken fullständigt löstes i kokande vatten 

 och lemnades till kristallisation. Det utkristalliserade basiska 

 nitratet glödgades och gaf 5,6 gram jordart, hvilken användes 

 till atomvigtsbestämningarna A. Moderluten afdunstades till 

 degkonsistens, behandlades med vatten och lösningen afdun- 

 stades ånyo till deg, som behandlades med vatten. Sålunda 

 afskiljdes omkring 20 gram erbinjord i form af basiskt nitrat. 

 Den efter dessa dekompositioner återstående lösningen (B) 

 borde innehålla all ytterjord, som kunde finnas i de ursprungliga 

 40 grammen jordart, hvarföre det till atomvigtsbestämningen 



