Ansjovisen. 41 
rektangulärt, och förlocket nästan halfmånformigt, och mellan- 
locket litet och nästan med form af en trubbvinklig triangel. 
O. linguale är broskartadt och utan tänder, men o. urohyalia 
äro försedda med mycket små sådana. O. basibranchiosteqale 
är långt och smalt och nästan sabelformigt samt i undre kan- 
ten tjockare. Tungbenshornen. äro äfven långsträckta, och vi 
hafva å hvartdera räknat 12 gälstrålar, som äro korte. Öfra 
och undra svalgbenen bära band af mycket små tänder, som 
på de senare äro något större än på de förra, och de senare be- 
nen hafva den vanlige långsträckte formen. — Kotornas antal 
hafva vi funnit vara 46, och deraf 27 bålkotor!?). 1:sta kotan 
är ytterst kort och djupt inskjuten i basilarbenets bakre ur- 
hålkning. Med undantag af denna, som saknar mneuraltagg, 
äro alla kotornas neural- och hemalbågar fast sammanvuxne 
med sina respektiva kotor, och ingen af de bakersta kotorna är 
uppåt böjd, och stjertfenan är följaktligen icke heterocerk, ehuru 
den sista rudimentära kotan har en uppåt och bakåt rigtad 
urostyl. — Posttemporalbenet ötverensstämmer hufvudsakligen 
med det hos sikarne, och har en temligen lång nedre gren. 
Öfra nyckelbenet är upptill temligen bredt och nedtill tillspet- 
sadt. Nyckelbenet har den vanliga sabelformade böjningen, och 
är upptill starkt tillspetsadt, med den ofvan bröstfenan varande 
delen längre än 'den nedre d:o. Postelavicularbenet är enkelt, 
smalt och långt och refbenslikt. Korpbenet är bredt och ned- 
till trubbigt tillspetsadt samt räckande till nyckelbenets nedre 
ände. Procoracoidbenet är långt och fästadt med öfre änden 
temligen långt upp på nyckelbenet. Bäckenbenen äro dolkfor- 
made och framåt starkt tillspetsade. Vid yttre sidan af deras 
bakre ände och rätvinkligt emot dem är fästadt ett tunnt, sa- 
belformigt ben, som ligger tvärs öfver: buksidan utanför buk- 
fenans fäste. . | 
Ansjovisen är sällsynt vid Sveriges kuster, och erhålles då 
och då nästan endast vid dess vestra d:o. Ninsson hade sig 
icke bekant, att den någonsin erhållits i Svenska trakterna af 
Östersjön, men enligt H. D. J. WaALLEsGrREnN?) har ett exemplar 
af denna art fångats vid Tosteberga vid nordöstra kusten af 
Skåne d. 14 December 1858, och enligt uppgift i tidningarna?) 
1) KRÖYER uppgifver 47 kotor, hvaraf 27 bålkotor. 
2) Öfvers. af K. Vet. Ak:s Förh. 1866, N:r 1, p. 5. 
3) Tidn. Nya Dagl. Allehanda 1870, N:o 45. 
