h 
4 Slägtet Argyropelecus. 
Argyropelecus Olfersit, RB. TH. LOWE: An Account of Fishes discovered or 
observed in Madeira since the year 1842; Proceed. of the 
Zool. Society of Lond. 1850, pag. 247. — 1850. 
Sternoptyr , :S. NILSSON: Skandin. Fauna, 4:de del. Fiskarna, pag. 
486. — 1855. 
Argyropelecus ,  A. GÖNTHER: Uatalogue of the Fishes in the British 
Museum, vol. V, pag. 386. — 1864. 
R. COLLETT: Norges Fiske, pag. 149. — 1877. 
IDEM: Meddelelser om Norges Fiske i Aarene 1879—383; 
Nyt Magaz. for Naturvid. Bd. 29, (särsk. aftr.) pag. 
102, — 1884. 
I Skandinavisk Fauna har den erhållit det Svenska namnet Olfers 
Plattfisk. 
Beskr. Den är en liten fisk, och dess totallängd stiger 
blott till omkr. 80 mill. Det största i Norge erhållna exem- 
plaret är enligt Corrett 82 mill. långt, och detta är den stör- 
ste storlek, som vi sett uppgifven. Ett till Upsala Universitets 
Zoologiska museum af tandläkaren Curist. Horze, s:r, 1 Bergen för- 
äradt exemplar, med ofullständig stjertfena, är något litet större 
än det af v. Dögen & Koren beskrifna exemplaret, eller 75—380 
mill. långt, och det exemplar, som beskrifves i Skandinavisk 
Fauna, är blott 56 mill. långt. Sedd från sidan, är dess kropps- 
form nästan oval och bakåt tvärt och starkt afsmalnande. Krop- 
pen, som öfver allt, med undantag af öfversta ryggsidan, är 
betäckt af en tunn och starkt silfverglänsande hinna eller ytter- 
hud, och utan spår till fjäll, är mycket starkt hoptryckt och 
hög och tunn, och största kroppshöjden, strax framom ryggfenan, 
och mätt från basen af den framom den samma varande ben- 
kammen, är något större än !/, af totallängden och ungef. lika 
med afståndet mellan bakre kanten af nyckelbenet och roten af 
stjertfenans mellerste strålar, och störste tjockleken, som är be- 
lägen öfver förlocken, utgör ej fullt 1/, af den först nämnda, 
och stjertens minsta höjd, som är något mindre än tjockleken, 
innehålles omkr. eller nära 6 ggr i kroppshöjden. Framtill vid 
nosspetsen är kroppen särdeles trubbvinklig, eller nästan afrun- 
dad, och derifrån bakåt äro öfra och undra profilerna bågböjda, 
den undra något starkare bågböjd än den öfra, och vid bukfe- 
nornas fästen bildande en stark och nästan vertikalt uppstigande 
afsats, hvarigenom stjertafdelningen är betydligt inknipen, med 
öfra och undra profilerna bakåt emot stjertfenan något konkava. 
