Sillar. 43 
maskar och utan tvifvel i synnerhet kräftdjur. Vid England 
inträffar dess lek enligt Frascis Dar från September till De- 
cember, och i Medelhafvet skall den leka från Maj till Juli. 
Dess duglighet såsom födoämne är allmänt känd. Den inlagde 
ansjovisen kommer i allmänhet” från Medelhafvet och södra 
Frankrikes kuststäder, och är utom Frankrike stundom äfven 
känd under benämningen Sardeller. 
2:dra Underfamiljen: CLUPEINI, Å. GÖNTHER. 
(Clupeina, A. GöÖNTHER: Catal. of the Fish. in the Brit. Mus. vol. 
VII, pag. 412. — 1868). 
Sillar. 
Munnen medelmåttig och med medelmåttigt långa öfver- 
käksben, som icke räcka bakom ögonen, och som äro mer eller 
mindre framskjutbara. ÖOfverkäken icke framskjutande framom 
den undre d:o. 
II. Slägtet Clupea, Arrvevi. 1738. 
(Genera Piscium, pag. 6. —- 1738. — Clupea, Harengula, Alausa 
etc. VALENCIENNES: Hist. nat. des Poiss. T. XX. — Clupea & Alosa, S. 
NILSSON: Skand. Fauna. — Clupea, A. GÖNTHER: Catal. etc. vol. VIL 
pag. 412). 
Kroppsformen medelmåttigt långsträckt, och kroppen hop- 
tryckt, och detta mera ned emot bukkanten, som äfven fram- 
till är försedd med kölade fjäll eller plåtar. Fjällen medel- 
 måttiga eller ock stora, sällan små. och mer eller mindre lätt 
affallande. Sidolinie saknas. Nosspetsen är tvär. Mellan- 
käksbenen äro små. Tänderna äro, då de förefinnas, i all- 
mänget mycket små, och stundom affallande eller föga märk- 
bara. Ryggfenan har sitt läge öfver eller föga bakom bukfe- 
nornas fästen, och vanligen något framom midten af ”total- 
längden, och analfenan är af medelmåttig längd. Gälhinnorna 
äro fria, och hvarderas strålar äro blott omkr. 6 —8, och gäl- 
räfständerna äro fina och talrika. 
Enligt GönrreR äro öfver 60 arter af detta slägte kända, 
af hvilka 5 tillhöra vår fauna, och representanter för det samma 
