Sillen. 59 
fjäll (bukfjäll), som på sidorna äro täckta af andra vanliga d:0o. 
De mellan gälnäset och bukfenorna äro ganska olika dem mel- 
lan dessa senare och anus. De förra äro större och hafva ett 
ovalt, fram- och baktill (i synnerhet det senare) tillspetsadt och 
långs undra sidan köladt midtelparti, från hvardera sidan af 
hvilket utgår ett långt och stafformigt utskott. Bakåt emot 
bukfenorna aftaga dessa utskott i längd. På midten af buken 
äro de ungef. dubbelt längre än midtelpartiet. På de af dessa 
bukfjäll, som sitta mellan bukfenorna och anus, är kölen mera 
utstående, och sidoutskotten mycket kortare, och på de bakre 
slutligen endast antydda genom utstående vinklar å sidorna af 
midtelpartiet. Mellan gälnäset och bukfenorna hafva vi hos 
större sillar räknat 26—28 (enligt HeinckE 24— 32) och mellan 
bukfenorna och anus 12—16 (enligt HzeinckE 11—20) dylika 
bukfjäll. — Sidolinie saknas helt och hållet!). — Färgen är 
särdeles vackert metallglänsande i det ögonblick sillen tages ur 
vattnet, men förlorar sig snart. Ryggen är då blägrönaktig, 
skiftande i violet och purpur, och de silfverglänsande kropps- 
sidorna skifta i guld och violet. Efter hand mörknar ryggen 
sedan och blir blåaktig eller blågrönaktig, med en grön fläck 
på hjessan, och sidorna och buken blifva rent silfverhvita, upp- 
tili vid ryggen skiftande i grönt, gult och blått. Nosspetsen 
och underkäkens spets vanligen svartblåaktiga. Hufvudets sidor 
bibehålla guldglansen längre. T«ris silfverfärgad, med någon 
messingsglans.  Rygg- och stjertfenorna ljust blågrönaktiga, 
den förra mycket genomsigtig. Bröstfenorna ljust gråhvita, emot 
yttre kanten skuggade af grått; buk- och analfenorna hvita. — 
Könen likna hvarandra till det yttre. 
Ungarne äro, sedan de aflagt embryonalfenorna, af en sär- 
deles långsträckt och smärt form samt vattenklara?). Vid en 
totallängd af 17 mill. (Sunpevaur, fig. 6) och sannolikt 1—2 
månaders ålder är största kroppshöjden blott föga öfver 1 mill. 
och innehålles mellan 15 och 16 ggr i totallängden. Bukfe- 
norna äro då ännu icke framkomna, men de andra fenorna före- 
1) KRÖYER har, märkligt nog, trott sig hafva sett en sidolinie, och 
beskrifver den. 
2) Vi hänvisa rörande detta ämne till C. J. SUNDEVALL: Om fsk- 
yngels utveckling; K. Vetensk. Akad:s Handl. 1855; och till HEINCKE: Die 
Varietäten des Herings, 2:er "Theil; Vierter Jahresbericht etc. 1877—1881, 
PsuLO0: fo: 4—T. 
