Sillen. 61 
Skelettet. Det fasta kraniet företer temligen betydlig lik- 
het med Coregonernes och i synnerhet med siklöjans kranie i sin 
allmänne form, men det har jemförelsevis mindre qvar af pri- 
mordialkraniets brosk, samt är dessutom utmärkt genom åtskil- 
liga egenheter. Basilarbenet är baktill temligen lågt, och är 
der genom sidonackbenen utestängdt från nackhålet. Sidonack- 
benen hafva tunne ledknappar, för artikulationen med 1:sta 
'kotan, och nämnde ledknappar sammanstöta med hvarandra, 
och nämnda ben äro förenade med hvarandra ofvan nack- 
hålet. Öfra nackbenet har en väl utbildad bakre vertikal 
del, och mellan denne och sidonackbenen är endast ett smalt 
brosk. Dess öfre -horisontelle del är för det mesta täckt af de 
särdeles långt bakåt gående pannbenen och äfven till en del af 
hjessbenen, och den saknar bakåt utstående utskott, och har 
detta endast antydt genom en vertikal köl, som fortsättes af en 
rygg ned till dess nedre kant. ÖOssa epotica, som äro åtskilda 
genom föregående -ben, äro utstående bakåt ungef. lika långt 
som sidonackbenens ledknappar, men hafva endast ett rudimen- 
tärt bakåt utstående utskott. O. pterotica ligga mycket lägre 
än o. epotica, och å sidorna af kraniet, och mellan dem och 
de senare är en stor grop, och framom denne, mellan dem och 
hjess- och pannbenen, är ett stort hål. Baktill hafva o. pterotica 
ett litet bakåt utstående utskott, som ej står längre ut bakåt 
än 0. epotica. Å sidan framom detta utskott är ledgropen för 
den bakre delen af hyomandibularbenets öfre ledknapp. O. opi- 
sthotica äro små och försedda med ett kort utskott, vid hvilket 
den temligen långe nedre grenen å posttemporalbenet är fästad. O. 
prootica, som sträcka sig fram till ögonhålorna, hafva der en skarp 
utstående vertikal kant, som går mellan o. sphenotica och de 
basitemporale vingarne å parasphenoidbenet. Basisphenoidben 
förefinnes, och dess öfre horisontelle del, som gränsar till hjer- 
nan, är väl utbildad, men dess vertikale d:o, som icke räcker 
ned till parasphenoidbenet, är rudimentär och ytterst smal, ehuru 
genombruten af ett hål, och derför har detta ben icke den 
vanlige Y-formige formen. Alisphenoidbenen äro temligen stora, 
och framom dem äro väl utbildade och till ett ben samman- 
smälta orbitosphenoidben. Dessas hufvudsåklige del eller kropp 
är något utbredd, och framtill utgår från den samme ett långt, 
baktill trindt och framtill hoptryckt utskott, som sträcker sig 
fram ända till ethmoidbroskets midtelbrosk mellan sidosilbenen 
