Sillen. 67 
mar sig kusterna: den ena, då den söker grundare vatten i och 
för leken, och den andra, då den, förföljande de små hafsdjur 
som utgöra dess föda och som af stormar eller hafsströmmar 
drifvits närmare land, begifver sig in i granskapet af kusterna 
bland skär och öar eller i sund och fjärdar. Icke sällan vistas 
den i bräckt vatten, och stundom, i synnerhet då den är ung, 
går den upp i flodmynningar. Så går den t. ex. upp i Göta- 
elfs mynning, och i Skandin. Fauna, 4:de del. pag. 510, upp- 
gifves, att sillungar 1 sydligaste delen af Kattegat (Skeldervi- 
ken) uppgå i Vegeån och Rönneån. Heincke uppgifver liknande 
iakttagelser från Schleswig-Holstein. De, som förekomma i 
samma stim, äro vanligen af något så när samme storlek. Un- 
der mörka nätter förorsaka sillstimmarna ett något phosphores- 
cerande ljus vid hafsytan. WSillen är i allmänhet ömtålig för 
temperaturvexlingar, och söker derför under vintern djupare 
vatten, men är äfven då i rörelse. Då hafvet är oroligt, går 
den djupare ned, der vattnet är lugnare. Enligt Frascis Dar 
har man iakttagit, att den i aquarier under dagen håller sig 
tillsamman i stim, och simmar ständigt rundt omkring i aqua- 
rierna, i mera jemn rörelse och i samma rigtning, men att den 
under natten skingrar sig eller upplöser stimmen samt är i en 
häftigare rörelse, hvar och en tagande sin särskildta kurs, och 
då med förderflig påföljd . stötande emot aquariernas murade 
väggar. Dessa iakttagelser tyckas dels ådagalägga, att den är 
en orolig fisk, och dels att den, såsom de fleste andre fiskar, 
företrädesvis är i rörelse under nätterna samt då stryker om- 
kring mera spridd, hvar och en för sig då utan tvifvel jagande 
efter föda. Att sillen är en pelagisk fisk, har sedan lång tid 
tillbaka nogsamt utrönts genom drifgarnsfisket i södra Öster- 
sjön, i Nordsjön, i Kattegat och vid England, och under det 
fordna stora sillfisket erfor man, att sillen inkom till Bohuslän 
från Skagerack, och A. Bozeck!) anför, att han erhållit tillför- 
litliga uppgifter af sjökaptener, som utanför sydvestra Norge, 
strax innan den vanliga tiden för vårsillfisket derstädes hade 
 inträdt, 12 till 20 mil ute i Nordsjön iakttagit mycket stora 
sillstim, som då voro på vandring in till kusten från sina pe- 
lagiska tillhåll. Enligt flera af G. O. Sars?) anförda grunder 
1) Om Silden og Sildefiskerierne, pag. 37 & 47. — 1871. 
2) Indberetning til Departementet for det Indre for Aaret 1873. 
