68 Slägtet Clupea. 
har den Norska värsillen sannolikt sitt tillhåll i den norre de- 
len af Atlantiske Oceanen mellan Norge, Skotland och Island, 
och den Norska storsillen något nordligare i nämnde ocean, der 
de föra ett kringstrykande lif vid eller närmare hafsytan, hvar- 
est de små djur förekomma, som tjena dem till föda. De 
uppehålla sig icke der på de stora djupen, såsom man förr för- 
. modat, emedan de på dessa icke finna tillgång på passande nä- 
ring. Sillens byggnad utvisar dessutom, att den icke är någon 
djupvattensfisk, om den än stundom träffas på ett djup af 50 
till 100 famnar. Den nämnde delen af Nordatlanten så väl 
som Ishafvet norr om den samme äro särdeles rika på sådana 
små kräftdjur af Copepodernas ordning, som utgöra sillens för- 
nämsta föda. Från Nordatlanten ingår sillen emot Norge i 
allmänhet, på grund af temperatur och ström, i sydostlig rigt- 
ning, då den i och för leken -närmar sig kusterna. <NILsson?!) 
anför: ”Då fiskaren väntar sillens ankomst, bestiger han klip- 
porna och ser ut åt hafvet, der han redan på flera mils afstånd 
kan upptäcka den antågande ofantliga sillskaran, eller som den 
der (Norge) kallas sillflottan. Hon åtföljes af hundratals hvalar, 
som spruta vatten i form af ånga högt i luften, så att, enligt 
fiskarenas försäkran, hafsytan står som en tåga. Andra liknade 
denna syn vid en mängd rykande skorstenar. Sedan sillflottan 
skridit fram emot kusten, lägra sig hvalarne der utanför i en 
halfeirkel och gå af och an. Stimmar afsöndra sig från sill- 
flottan och gå in i fjordarne för att leka. Sillen står då tätt 
packad från hafsytan ända ned mot bottnen”. Den Norska s. k. 
sommarsillen, som till stor del, ehuru icke uteslutande, utgöres 
af yngre sill, ingår till vestra och nordvestra kusterna af Norge, 
från Lindesnäs till Nordkap, men i synnerhet i Söndmöre och 
Nordmöre eller norra Trondhjems amt, under månaderne Juli 
till September, men dess ingång är icke regulier, utan, såsom 
redan ofvan blifvit antydt, beroende derpå, huruvida de små 
hafsdjur, som utgöra dess föda (i Norge med en gemensam be- 
nämning ”Aat”), af hafsströmmar och vindar blifvit indrifna 
till kusterna. Under det den förföljer de sammanhopade mas- 
sorna af dessa små djur närmar den sig kusterna stundom i 
mycket stora stim, och gifver derigenom ofta anledning till 
för tillfället rika fisken. Den Norska storsillen, som ingår till 
1) Skand. Fauna, 4:de del. Fiskarna, p. 510. 
