104 Slägtet Clupea. 
om Trondhjemsfjorden är den mindre talrik. Vid Norge före- 
komma båda formerne blandade om hvarandra ehuru den smär- 
tare tyckes vara talrikare, och öfvergångar dem emellan äro 
icke sällsynta. Till och med så nordligt som i Trondhjems- 
fjorden är den brede formen nästan lika talrik som den smärte. 
Enligt Fazer förekommer den vid Island. — Föröfrigt förekom- 
mer den vid Danmark, Tyskland, Holland, England och Frank- 
rike, vid hvars vestra kust den är allmän ned till mynningen 
af Loire. Söder om Gironde är den enligt Morzrav ytterst säll- 
synt. Den förekommer icke i Medelhafvet. Enligt A. GöNnTEER!) 
förekommer den äfven i södra hemisferen vid Tasmanien, der 
den stundom af roffiskar jagas in till kusten i utomordentlig 
mängd. | 
Skarpsillen öfverensstämmer med sillen i sitt lefnadssätt, 
och är en mycket sällskaplig pelagisk fisk, som i allmänhet 
håller sig i större eller mindre stim, och förer ett rörligt och 
kringstrykande lif, dels i vida hafvet och dels under sin yngre 
ålder i skärgårdarne eller i närheten af landet. Stundom skall 
den ingå i flodmynningar i bräckt vatten. Stundom, vanligen 
under senhösten och vintern, såsom redan ofvan är anfördt, när- 
mar den sig i mycket stora stim kusterna, utan att detta står 
i samband med någon lek, och gifver dervid tillfällen till rika 
fisken. Ofta håller den sig samman med yngre sill, och fån- 
gas tillhopa med den. Enligt Manm är det i synnerhet i skär- 
gården utanför Fjällbacka i Bohuslän som den från Mikaeliti- 
den till något efter trettondedag Jul brukar uppträda i större 
mängd, dels i stim för sig sjelf och dels i sådana blandad med 
yngre sill. Man anser, att den dit ingår direkte från vida haf- 
vet. Enligt Skandinavisk Fauna börjar den i Christianiafjorden 
att visa sig i mängd redan i början af September, men fångas 
der i stor massa i synnerhet under Oktober, då den anses fetast 
och bäst. Från begynnelsen af November börjar den der af- 
taga. Den lefver af samma slags födoämnen som sillen, nem- 
ligen fiskyngel eller småfisk, såsom ungar af Ammodytes en- 
ligt P. Orsson, af räkor och Gammarider samt Entomostraceer, 
i synnerhet Copepoder. Att den bredare formen icke förekom- 
mer i Östersjön, har utan tvifvel sin grund deri, att den der 
har mindre tillgång på föda, och derför der blir mindre fet. 
1) Proceed. of the Zool. Soc. of Lond. 1871, p. 672. 
