Sardinen. ty täl 
södra England och Irland), Frankrike, Iberiska halfön, i hela 
Medelhafvet !) och i Atlanten söder ut till Madeira. 
Den öfverensstämmer i allmänhet i lefnadssättet med sillen, 
och är liksom den en pelagisk, migratorisk och kringstrykande, 
liflig och sällskaplig fisk, som under dagen ofta söker mindre 
djupt vatten och håller sig tillsamman 1 större eller mindre 
stim, och emot natten söker djupare vatten längre ut till hafs, 
och då kringstryker mera spridd, sökande föda. Liksom sillen 
är den ombytlig i sin förekomst, och öfvergifver stundom de 
ställen, der den förut brukat vara talrikt förekommande ?). Un- 
der vintern håller den sig närmare bottnen på djupt vatten, 
och under sommaren träffas den vanligen på längre afstånd från 
land (20—50 Engelska mil). De mindre och yngre träffas stun- 
dom under sommaren närmare landet, och de större och äldre 
närma sig det samma 1 Oktober och November. Den hör i all- 
mänhet endast till hafvet, men uppdrifves stundom af förföl- 
jande roffiskar och hvaldjur i floder, som utfalla i det samma. 
— Den lefver af diverse små hafsdjur, i synnerhet Copepoder, 
men slukar äfven fiskrom, och gerna flytande sådan, t. ex. af 
torsk och makril. G. PoucHer och J. pE GUuERNE3) hafva vid 
vestra kusten af Frankrike i dess ventrikel funnit lemningar af 
både större och mindre Copepoder, såsom Pleuromma armata, 
Calanus finmarelicus, och af Harpacticider, af Cladocerer af 
1) Enligt GÖNTHER skulle den i Medelhafvet och den vid England 
förekommande sardinen utgöra skilda varieteter, utmärkta derigenom, att 
den förra har bukfenorna fästade under och den senare bakom midten af 
ryggfenan, och den förra har gälräfständerna kortare och den senare längre 
än ögats längddiameter; men dessa skiljaktigheter hålla icke stånd, och 
torde för det mesta bero på olika ålder. 
2) P. LAUNETTE (Annales des Sciences naturelles, VI série, Zoologie 
ete. Tome XIII, N:o 10. — 1882) har sökt visa, att dess uppträdande vid 
Frankrikes vestra kuster är beroende af de af vindar och hafsströmmar 
dit drifna upplösta lemningarna af de vid de stora torskfiskena vid New- 
foundland utkastade fiskafskrädena. Att vindar och hafsströmmar kunna 
hafva inflytande på dess uppträdande, är antagligt, äfvensom att dervid 
närvaron af föda för den kan vara af vigt, men då den lefver af små pe- 
lagiska djur, kunna de nämnda afskrädeslemningarna endast hafva betydelse 
i det hänseendet, att de små pelagiska djuren kunna lefva på dem, och 
derför jemte dem drifvas in till kusternas närhet. 
3) Comptes Rendus des séances de VPAcad. des sciences å Paris, du 
7 Mars 1887. 
