114 Slägtet Clupea. 
Alosa vulgaris,  E. MOREAU: Hist. nat. des Poissons de la France, T. 
III, pag. 453. — 1881. 
Clupea alosa, FkRkANCIS DAY: The Fishes of Great Britain and Ireland, 
vol. II. pag, 234, pl. 140. — 1880—1884. 
MöBIUSs & HEINCEE: Die Fische der Östsee, pag. 141. 
(Ex parte). 
: 3 R COLLETT: Meddelelser om Norges Fiske i Aaarene 
1879—85, Nyt Magazin for Naturvidenskaberne, 29:de 
Bd. (särsk. aftr.), pag. 112. — 1884. 
; 55 H. G SEELEY: The Fresh-Water Fishes of Europe, pag. 
257, med figur. — 1886. 
I Göteborgs och Bohusläns Fauna har den fått namnet Sillkong. Af 
C. R. SUNDSTRÖM benämnes den Staksill, hvilket namn dock egentligen 
tillkommer följande arten. Då den icke erhållit någon Svensk lokal be- 
nämning, tilldela vi den efter dess vanliga Tyska namn det af Majfisk. 
Anm. Först VALENCIENNES och sedermera STEINDACHNER hafva fram- 
stält den åsigten, att de af CUVIER å ofvan citerade ställe uppstälda arterna 
Clupea alosa & finta blott utgöra olika utvecklingsstadier af en och samma 
art, och att den förra är den äldre och den senare den yngre formen af 
den samma. Sedan TROSCHEL å anförda stället påpekat den betydliga olik- 
heten dem emellan i afseende på gälräfständerna, hafva emellertid de fleste 
författarne antagit deras artskilnad, hvilken äfven för oss synes antaglig. 
Att hos dem lika väl som hos sikarne gälräfständerna äro underkastade 
någon vexling, vilja vi icke förneka, men då de förhållanden, under hvilka 
de lefva, långt ifrån äro så vexlande, som de för sikarne, synes oss deraf 
böra följa, att vexlingarna i nämnda afseende för dem äro vida mindre än 
de hos sikarne. Vi instämma fullkomligt i den af STEINDACHNER yttrade 
åsigten, att gälräfständernas antal ökas med åldern, och antaga t. o. m 
att detta eger rum i högre grad än hos sikarne, men deraf följer, att man 
vid! bedömandet af dess värde såsom artmärke bör vid jemförelsen af båda 
formerne med hvarandra jemföra exemplar, som något så när stå på samma 
utvecklingsstadie. Detta har MOREAU (anf. st.), men icke STEINDACHNER 
gjort. Då den senare träffat på exemplar af icke mera än 7 tums längd, 
som det oaktadt haft 64 gälräfständer på den förste gälbågen, samt erhål- 
lit andra exemplar af 15 tums längd, som blott haft 45 sådana på samme 
båge, så tyckes detta hafva bort förefalla honom såsom ett väl stort un- 
dantag från den nämnde regeln. Att helt unga exemplar af C. alosa närma 
sig till de äldre af C. finta i afseende på gälräfständernas antal, lemnar 
intet stöd för dessa arters sammanslående. 
Beskr. Den blir ganska stor och mycket större än sillen, 
samt ernår ofta en totallängd af 2 till 2!/,; fot, eller 600 till 
750 mill. Den är af en temligen undersätsig kroppsform, i 
synnerhet den romstinna honan, hvars största kroppshöjd icke 
innehålles 4 ggr i totallängden. Hos den icke romstinna äldre 
honan innehålles största kroppshöjden något öfver 4, och hos 
