144 Slägtet Cyprinus. 
lan varar icke förtära någon föda, skola de dock derunder icke 
aftaga 1 vigt. Men uti sådana stora vinterdammar, der de på 
något sätt blifva störde i sin vintersömn, falla de mycket af. 
Då under vintern is lägger sig på dammarne, bör man ständigt 
hålla stora öppna vakar derstädes, för att lemna luften tillträde 
till vattnet, emedan karparne eljest dö genom qväfning. Det 
händer då stundom att karparne blifva störde i sin dvala och 
komma upp till vakarne, för att hemta luft. — Den lefver före- 
trädesvis af vegetabiliska ämnen, hvilka den sönderkrossar med 
sina strecktecknade svalgtänder, och i synnerhet sådana, som 
äro stadda i upplösning, men den försmår dock icke äfven ani- 
maliska dylika. Den slukar i mängd Entomostraceer af Clado- 
cerernas och Copepodernas grupper, samt insekter, insektlarver 
och maskar, och tager stundom t. o. m. småfisk, såsom elritzor. 
Dess gälräfständer tyckas icke vara ämnade att fungera såsom 
en :silapparat, och derför synes den endast med någon fördel 
kunna ur vattnet upphemta större Entomostraceer, sådana som 
Daphnia magna, Stravs, hvilken vi också vanligen funnit vara 
talrik i sådana dammar, der karp förvaras, och som icke tömmas. 
De i upplösning varande organiska ämnena på den dyige bott- 
nen utgöra dock den hufvudsaklige delen af dess föda, och der- 
för får man ofta se den bökande i bottnen med nosen. En rik 
tillgång på sådane är emellertid gynnsam för befordrandet af 
en del Entomostraceers utveckling och förökning, och derför 
förekomma de vanligen i stor myckenhet i äldre karpdammar. 
I dammarne kan den enligt BeneckeE med fördel matas med 
bröd, kli, kokta potatis och ruttnad spillning. I synnerhet får- 
gödsel skall enligt Hecker & Kner göra den fet. När den vid 
vattenytan förtär sin föda, sker det med ett smackande ljud. — 
Den leker enligt Brsecke i Preussen från Maj till Augusti, och 
hos oss lär den leka ungefär vid samma tid; och samlar sig då 
i stim samt är i liflig rörelse och plaskar och gör derunder ofta 
höga språng öfver vattnet. Äggen äro små, och en hona på 3 
a 4 skålpunds vigt har enligt NorBäick omkring 200,000 ägg, 
och större honor hafva 500,000 till 700,000, och mycket stora 
eller på öfver 1 lispunds vigt hafva öfver 1 million. Äggen 
äro anklibbande, och fästas på vattenväxter, i vattnet befintligt 
ris m. m. på mindre djup. Den lägger äggen i flera omgångar, 
med mellantid af flera dagar eller t. o. m. veckor. Under högre 
temperatur kläckas äggen redan omkr. 8:de dagen efter det de 
SEE 
