Rudan. 149 
2:ne olika namn, nemligen Sjöruda och Damruda. I öfverensstämmelse 
härmed vilja vi, såsom förut brukligt varit, beskrifva desse båda former 
hvar för sig. 
Beskr. 1:0. Sjörudan (Cyprinus carassius, sensu stric- 
tiori). Denne form blir hos oss större än den följande, och er- 
når stundom i Upland en totallängd af nära 12/,; fot eller 450 
mill. Vi hafva för längre tid sedan sett en ruda, fångad i sjön 
Hederviken i Roslagen, som vägde omkr. 8 skålpund, eller nära 
31/, kilogram. Wanligen öfverstiger dess totallängd dock icke 
12 till 13 tum, dec.m. eller 360—390 mill. Storleken är, så- 
som i allmänhet eljest, beroende af tillgång på föda och ut- 
rymme, och honan synes blifva större än hanen. Kroppen är 
mycket hög och hoptryckt och högre än hos någon af våre 
andre karpfiskar, men största kroppshöjden är mycket vexlande, 
och innehålles stundom knappt 2 ggr och stundom omkr. 23/,; 
ggr, men vanligen något litet öfver 2:ne ggr i totallängden till 
spetsen af nedre stjertfenfliken, och störste tjockleken innehålles 
omkr. 22?/; till nära 3!/, ggr i den förra. Stjertens minsta 
höjd strax framom stjertfenan, som är temligen betydlig, inne- 
hålles omkr. 6 2/, till 7 ggr i totallängden och omkr. 23/, till 
3!/. ggr i största kroppshöjden. Afståndet mellan nosspetsen 
och anus innehålles omkr. 12/, till 12?/; ggr i totallängden. 
Framryggen är upptill temligen starkt hoptryckt och skarp och 
från nacken starkt bågformigt uppstigande till ryggfenan, och 
af kroppens främre profiler är den öfre mera böjd än den undre. 
— Hufvudet är litet, och dess längd innehålles omkr. 43/, till 
4?/, ggr i totallängden, det förra hos de yngre. Det är fram- 
till trubbigt, med öfre profilen nästan rät och jemnt stupande 
och med den undre d:o framtill starkt uppstigande. Afståndet 
mellan nosspetsen och fjällgränsen på nacken innehålles omkr. 
1!/, till 12/; ggr i hufvudets längd, och dettas höjd öfver 
nämnde gräns är ungef. lika med den senare, och således be- 
tydligt större än det förra. Munnen är liten, med temligen 
starkt uppstigande munspringa, och med mjuke läppar, af hvilka 
dock den öfre är tunn och den undre tjock och rörlig. Inga 
spår till skäggtömmar förefinnas. Öfverkäken, hvars längd inne- 
hålles omkr. 3!/; till väl 3!/, ggr i hufvudets d:o, har den 
bakre änden under näsborrarne, och underkäken, hvars främre 
spets stundom är under och stundom något litet bakom nos- 
spetsen, då munnen är sluten, och hvars bakre ände är under 
