Guldfisken. 159 
större än !/, af den förra. Stjertens minsta höjd innehålles något mera 
än 2:ne ggr i största kroppshöjden. Afståndet mellan nosspetsen och anus 
är något större än !/, af totallängden. Framryggens profil höjer sig obe- 
tydligt och är nästan parallel med bukens d:o. — Hufvudets längd är lika 
med eller obetydligt mindre än kroppshöjden, och dess höjd öfver fjäll- 
gränsen på nacken är ungef. lika med afståndet mellan denna och nosspet- 
sen. Det är temligen stort och tjockt och framtill mycket trubbigt eller 
afrundadt. Ögonen äro större än hos damrudan, och deras längddiameter 
innehålles blott omkr. 3?/, ggr i hufvudets längd. Locket har endast sva- 
ga spår till granulerade eller knottriga radiära linier!), Svalgtänderna äro 
till form och antal lika dem hos rudan. — Rygg- och analfenorna likna 
dem hos damrudan, och den förra har 3—4 enkle och 16 grenige strålar, 
och den siste af de förre är tjock och benhård och i bakre kanten med 
2:ne rader grofva sågtänder, och den samme af de senare är dubbel; och 
den senare har 3 enkle och 6 grenige strålar, af hvilka de bakerste äro af 
samma beskaffenhet som de i den förra. Bröst- och bukfenorna äro 
längre än hos rudan och af en ovalt-elliptisk form, och de förra räcka 
bakom de senares bas, och dessa räcka till anus samt äro fästade bakom 
ryggfenans början. Bröstfenorna hafva 15 och bukfenorna 9 strålar, och 
de hafva ungef. samma längd, hvilken innehålles omkr. 6 ggr i totalläng- 
den. Stjertfenan är temligen djupt urringad, med afrundade eller trubb- 
spetsige flikar, och dess längste strålars längd är större än hufvudets d:o 
och innehålles ej fullt 4 ggr i totallängden. Den har 19 fullständige strå- 
lar, och ofvan och nedan 6 stödjestrålar. Fjällen äro temligen stora samt 
släta, men med vanlig striering. Mellan rygg- och bukfenorna hafva vi 
räknat 13 långsgående fjällrader, af hvilka sidolinien är den 7:de, räknad 
uppifrån. Sidolinien har omkr. 28 fjäll, men är ofta baktill mer eller 
mindre ofullständig. — Färgen är betydligt vexlande dels efter åldern och 
dels individuelt. De helt unge äro i början ofta sotigt olivgrönaktige, men 
enligt VALENCIENNES stundom vid blott 1 tums längd redan röde. Öfver- 
gången från den förre färgen till den röde visar sig till en början med 
små silfverhvite punkter på fjällen. Desse punkter tilltaga i antal och få 
en högre färg, tills hela fisken blifvit mynjeröd, med guldglans, dock 
vanligen blekare och med mer eller mindre märkbar silfverglans på buk- 
sidan. Stundom stöter den röde färgen i rosenrödt, och stundom är den 
blandad med store hvite fläckar, och stundom är färgen marmorerad af 
svart och rödt, och stundom är den nästan helt och hållet silfverhvit, och 
blott något mörkare eller brunaktig på ryggen. Stundom erhålla de icke 
den röde färgen, utan äro olivgrönaktige, ljusare nedtill och stundom är 
denne färgen blandad med större svarte fläckar. I sitt fria tillstånd i China 
och Japan är den af en olivgrönaktig, nedtill ljusare färg, med någon guld- 
glans, ehuru äfven då färgen är vexlande, och stundom är mera mörkgrön 
på ryggen och silfverglänsande på buksidan, med rygg- och stjertfenorna 
gröna och de andra fenorna brunaktiga. Äfven i Europa, t. ex. då den 
1) I det fria tillståndet skola dessa linier vara mera utbildade, 
och sannolikt äfven hos stora exemplar. 
