160 Slägtet Cyprinus. 
kommit ut i Seinen, har den i fritt tillstånd en färg, som något så när 
liknar den, som den har i China och Japan, men den skall återfå sin röde 
färg, när den åter insläppes i glasskålar. 
Bf. 3-4 + 16; af. 3+6; brf. 15; bf. 9; stjf. 6 + 19 +6. 
Den mest egendomliga varieteten är den så kallade Teleskopfisken 
hvilken är afbildad af GÖNTHER i hans Introduction to the Study of Fishes, 
pag. 592. Den utmärker sig företrädesvis derigenom, att ögonen hafva for- 
men af utstående tuber, nästan såsom hos de stjelkögade kräftdjuren, att 
bröstfenorna äro förlängda, att ryggfenan saknas och att stjertfenan är ut- 
omordentligt stor och trehörnig. Oftast bestå variationerna endast i en 
abnorm bildning af fenorna. 
Guldfisken har sedan urminnes tid varit domesticerad i China, och 
torde enligt VALENCIENNES ursprungligen härstamma från provinsen Tche- 
Kiang derstädes, mellan 279 12” och 3192 10” nordlig bredd. Derifrån har 
den blifvit införd till Europa sannolikt tidigt efter det vägen till Indien 
omkring Goda Hopps Udden af Portugiserne blef upptäckt, ehuru man ej 
känner tiden för införseln. Till Frankrike skall den först hafva blifvit in- 
förd såsom en present åt Madam POoMPADOUR, och till England skall den 
hafva blifvit införd först 1691. I China förekommer den i fritt tillstånd 
äfven på öarna i dess granskap, och den finnes i sådant tillstånd äfven på 
Japan. Såsom domesticerad finnes den utbredd öfver Asien, Europa och 
N. Amerika och sannolikt flera verldsdelar. En stor mängd af alia varie- 
teter af den hållas såsom prydnadsfiskar i den kejserlige trädgården i 
Peking. Vintern är der ganska sträng, men då vattnet, der de förvaras, 
blott är tillräckligt djupt, uthärda de den samma ganska väl i ett tillstånd 
af dvala på samma sätt som rudan. Denna dvala räcker enligt VALEN- 
CIENNES vid Peking nära 6 månader, under hvilken tid de icke förtära nå- 
gon föda. I kejserlige trädgården äro kanalerne och dammarne fulle af 
guldfiskar, och dessa vatten stå i förbindelse med en stor central bassin, 
som benämhes stora hafvet. I midten af den är en håla, som är 15 fot 
djup, och den is, som under vintern bildar sig öfver denna, öppnas hvarje 
dag. Så snart hösten inträder, begifva sig alla guldfiskarne till denna håla 
och tillbringa der sedermera vintern. Man skall i denne trädgård hafva 
haft dem, som blifvit öfver 50 år gamle. Guldfisken skall så småningom 
kunna vänjas vid bräckt vatten. Den förtär både animalisk och vegetabi- 
lisk föda, och öfverensstämmer utan tvifvel i detta afseende med rudan. 
I China skall den åsigten vara rådande, att ett slags små röde maskar 
(sannolikt Tipulidlarver), som finnas i bottnen, skola i synnerhet vara lämp- 
lige till föda åt den, och bidraga till att förhöja dess färgglans. På Ile 
de France, der den blifvit införd och trifves väl i der varande vattendrag 
i fritt tillstånd, begagnas den såsom ett omtyckt födoämne. 
