166 Slägtet Gobio. 
förefinnas långs sidolinien en rad större svartaktige fläckar, som 
baktill sammanlöpa till ett långsgående svartaktigt band, och 
stundom har den någre större svartgrå fläckar på ryggen. Rygg- 
och stjertfenorna blekt gråbrunaktiga eller gråhvitaktiga, med 
smärre svartaktige fläckar på strålarne, bildande vertikala bug- 
tiga rader. Bröstfenorna under hvitaktiga och skuggade af 
svartgrått emot spetsen, och ofvan gråbrunaktiga med hvit- 
aktig hinna och tvärgående rader af svartbrune fläckar. Buk- 
och analfenorna hvita, med svartgrå skuggning på strålarne. 
Iris silfverhvit, mer eller mindre skuggad af svartaktig punk- 
tering. Unge individer äro af en något blekare färg än de äldre. 
Det fasta kraniet så väl som benhufvudet i allmänhet fö- 
reter stor likhet med det samma af slägtet Leuciscus. Dock 
afviker det i ett och annat hänseende. Öfre nackbenet saknar 
det hoptryckta och utstående utskott, som förefinnes så väl hos 
nämnda slägte som i allmänhet hos de flesta andra af denna 
familj, och kraniet är lägre och tydligen något nedtryckt, samt 
har större urbugtningar för ögonhålorna, tydligtvis en följd af 
ögonens läge och delvisa rigtning uppåt. ATf pterygopalatinap- 
paratens ben, som i allmänhet äro tunnare och svagare, är o. 
pterygoideum betydligt högre eller bredare. Meliankäksbenen 
hafva en låg flik i öfre kanten. Den horisontelle skenkeln å 
förlockets något trubbvinklige vinkelhake är lika lång som den 
vertikale d:0o. -— Kotorna äro . 37, hvaraf 17 bålkotor!). — 
Skulderapparatens ben äro mycket spensligare och smärtare än 
hos Leuciscus. 
Sandkryparen förekommer inom Sverige endast i landets 
södra provinser: Skåne, Småland, Halland och sannolikt Ble- 
kinge. Den är emellertid i sin förekomst hos oss något spora- 
disk, och förefinnes t. ex., så vidt vi erfarit det, icke i Skånes 
sydvestra slättbygd, men är icke sällsynt i de östre och nord- 
vestre delarne af denna provins. I trakten af Christianstad 
finnes den i de flesta der varande strömdrag af någon betyden- 
het äfvensom i somlige insjöar, t. ex. Finjasjön, nemligen å så- 
dana ställen, hvarest är sandbotten. Enligt Skandinavisk Fauna 
förekommer den i Rönneås nedra lopp. Vi hafva funnit den 
mycket talrik i ån vid Vestra Vram äfvensom i Helgeå. Då 
den enligt H. D. J. WALLEseren?) finnes i ån vid Årup nära 
1) KRÖYER har räknat 40, hvaraf 20 bålkotor. 
2) Ofvers. af K. Vet. Akad:s Förh. 1866, N:o 1, pag. 5. 
