Sandkryparen. 167 
Blekingska gränsen, antaga vi, att den äfven förekommer i 
vestra Blekinge, ehuru GossELman icke uppgifver den såsom fö- 
rekommande i denna provins. Upsala Universitets zoologiska 
museum har af Lektor N. J. W. ScHeurtz erhållit den från trak- 
ten af Vexiö, och i Skandinavisk Fauna uppgifves, enligt hvad 
ofvan är anfördt, att den lär förekomma i Nissaån vid Halm- 
stad. Det synes icke vara troligt, att den förekommer hos oss 
norr om Småland eller Halland. — Den förekommer icke i 
Norge, men finnes enligt ÅA. FEpbpeErRsEN!) i Danmark på ett par 
tre ställen på Seland och allmänt på Jutland söder om Lim- 
fjorden. Öster ut har den en nordligare utbredning, och före- 
kommer enligt A. J. MALMGREN?) i sydöstra Finland, och enligt 
Mera?) derstädes från 60 till 619 40” och möjligen 63? nord- 
lig bredd på flera ställen. För öfrigt förekommer den, ehuru 
sporadiskt, i Tyskland, Österrike, Ryssland; Frankrike, Italien 
och England, och enligt HeErsESstEIN & WaARPAKOWSKI?) i Åmur- 
beckenet och det angränsande China, och således sannolikt i 
södra Sibirien och det tempererade mellersta Asien i allmänhet. 
Den är i sin förekomst stationär, och håller sig 1 både 
stillastående och rinnande vatten, blott de äro rena och försedda 
med sandbotten. Den vistas under den varmare årstiden i all- 
mänhet icke på större djup än 2—3 fot. Här står den meren- 
dels stilla långa stunder tätt tryckt till bottnen, med hvilken 
dess öfra kroppssida, såsom redan ofvan blifvit antydt, har 
mycket liknande färg. Emellanåt flyttar den sig mer eller 
mindre snabbt till andra ställen 1 närheten. Någre längre 
vandringar tyckes den icke företaga. Den har tydligen god 
förmåga att se uppåt. Stundom träffas den på mera stenig 
botten 1 strömmar, der vattnet rinner med stark fart, men of- 
tast finner man honom der på sådana ställen, hvarest är sand- 
botten och starkt strömmande, ehuru icke forsande vatten, men 
man träffar. honom derstädes äfven i spakvatten nära intill dy- 
lika ställen, vanligen icke på större djup än att man väl kan 
se honom. Under vintern söker den naturligtvis djupare vatten. 
Den är ej synnerligen seglifvad, och dör temligen fort ofvan 
1) Tidsskr. for Naturvid. 3:dje Rekke, 12:te Bd. p. 83. 
2) Kritisk öfversigt af Finlands Fisk-fauna, p. 40. 
3) Vertebrata Fennica. 
4) Notizen äber die Fischfauna des Amur-Beckens und der angren- 
zenden Gebiete. Petersburg 1887, p. 28. 
