170 Slägtet Tinca. 
Tinca vulgaris, R. COLLETT: Norges Fiske, pag. 183. — 1875. 
» Linné, ÅA. W. MALM: Göteborgs och Bohusläns Fauna, pag 
564. — 1877. 
» vulgaris, E. MOREAU: Histoire natur. des Poiss. de la France, 
T. III, pag. 283. — 1881. 
5 3 B. BENECKE: Fische, Fischerei etc. in Ost- und Vest- 
preussen, pag. 111. — 1881. ' 
A 3 FRANCIS DAY: The Fishes of Great Britain and Ireland 
vol. II, pag. 188, pl. 134, fig. 2. — 1880—1884. 
: ES O. G. NoORBÄCK: Handledning i Fiskevård och Fiskafvel, 
pag. 430, blad 52, bild 138. — 1884. 
» . tinca, SUNDMAN & REUTER: Finlands Fiskar, 3:dje häftet, pl. 
VIII. — 1885. 
> vulgaris, H,. G. SEELEY: The Fresh-water Fishes of Europe, pag. 
; 189. — 1886. 
Dess vanliga benämning i mellersta Sverige är Lindare, och i södre 
delarne af landet benämnes den vanligen Sutare och Skomakare. 
Beskr. Dess längd stiger någon gång hos oss till närmare 
2 fot eller 600 mill. Uti Skandinavisk Fauna uppgifver Nins- 
Son, att det största exemplar, som han hade till hands, var 
omkr. 22 tum verkm. eller 547 mill. långt. Exström uppgifver . 
den största af honom iakttagna längden till 19 tum verkm. 
eller 469 mill. Dess vanliga längd är dock betydligt mindre, 
och enligt hvad vi här i Upland iakttagit omkr. 250 till 350 
mill. eller stundom något mindre. Dess vigt stiger hos oss 
till omkr. 3 skålpund eller något öfver 2 kilogram. — Kropps- 
formen är temligen hög och hoptryckt, ehuru dock detta senare 
icke i högre grad, emedan ryggen och buken äro tjocke, hva- 
dan den, om än något långlagd, synes temligen undersätsig. 
Största kroppshöjden innehålles omkr. 3?/, till 3!/; ggr i to- 
tallängden, och störste tjockleken innehålles omkr. 17/g till 
2!/, ggr i den förra. Kroppens öfre och undre profiler förete 
ungef. samma böjning, eller konvergera ungef. lika mycket, 
framåt framom ryggfenans början och bakåt bakom den samma. 
Stjertens minsta höjd strax framom stjertfenan är betydlig, och 
innehäålles föga mera än 2:ne ggr i största kroppshöjden. Anus 
är belägen något bakom midten af totallängden, och afståndet 
mellan den och nosspetsen innehålles omkr. 13/, till 17/3 ggr 
i den senare. — Hufvudet är, sedt så väl från sidan som of- 
vanifrån, temligen litet och framtill afsmalnande, men med 
särdeles trubbig eller afrundad nosspets, och med öfre och undre 
profilerne konvergerande lika mycket. Dess längd (å sidan) in- 
